Номер провадження 2/225/1032/2019
Єдиний унікальний номер судової справи225/2078/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Скиба М.М.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є піклувальником дитини сироти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повноваженнями піклувальника вона наділена відповідно до розпорядження Керівника військово-цивільної адміністрації міста Торецьк від 31.07.2019 року №624 р. При цьому, після смерті матері ОСОБА_2 , останній отримав спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року.

Відповідач по справі дядько неповнолітнього ОСОБА_2 , який ніколи за адресою реєстрації : АДРЕСА_3 , не проживав, що підтверджується актом вуличного комітету від 11.03.2020 р.

Вона ніколи не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно знявся з реєстрації з належного ОСОБА_2 будинку, оскільки їй не відоме місце проживання даної особи. Їй відомо, що з 2013 року відповідач проживає в Російській Федерації, проте точного місця її знаходження, номеру телефону, тощо я не маю.

В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом направлення судових повісток та опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року, квартира АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 14-15)

Згідно з довідкою виконавчого органу Північної селищної ради від 11.03.2020 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та має наступний склад сім`ї дядько ОСОБА_3 , 1988 року народження. (а.с. 12).

Відповідно до акту вуличного комітету від 11.03.2020 року, посвідченого секретарем Північного селищного голови, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з часу реєстрації не проживав і по теперішній час не проживає, місце знаходження його не відомо. (а.с.13).

У зв`язку з чим, суд зазначає.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд доходить висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 , належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача, який є дядьком неповнолітнього ОСОБА_2 , без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі ст.ст. 319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 263,283 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , 1988 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: М.М. Скиба