печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила Стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 % частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Обґрунтовуючи означені вимоги позивачка послалася на те, що з 2002 по 2007 рік вона перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.У 2007 році шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення суду №2- 5676/07 від 25 жовтня 2007 року. На підставі виконавчого листа №2-5676 від 25 жовтня 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття.Однак на теперішній час син вже повнолітній, проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її забезпеченні.Починаючи з 21 вересня 2020 року син сторін навчається на денному відділенні факультету біомедичної інженерії Національного технічного університету України « Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.В той же час, відповідач який є батьком, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.Посилаючись на обов`язок відповідача утримувати сина, як особу яка продовжує навчатися, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги.

Ухвалою судді від 04 грудня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь.

21 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача позовну заяву. Відповідно до змісту відзиву відповідач не визнає вимоги у повному обсязі. Вказав, що майно, зазначене в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку надала позивачка, ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб не містить. Відповідач працює у Броварському відділі поліції Головного управління Національної поліції, має постійний дохід у розмірі близько 14000 гривень у місяць. При цьому, його повнолітній син навчається на бюджетній основі, за навчання не платить, і як відомо відповідачеві повинен отримувати стипендію близько 1500 гривень на місяць. Не зважаючи на факт свого навчання, він має можливість, працювати у вільний від навчання час. Позивач не підтвердила, що повнолітній син не має можливості самостійно себе забезпечувати. Також позивачка не вказав, в якому розмірі має можливість і надає допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обов`язок щодо допомоги і утримання повнолітніх дітей повинен бути пропорційним і справедливим, і його несуть двоє батьків. Проте, позивачка при зверненні до суду з позовними вимогами не вказала місця своєї роботи та/або який вона має щомісячний дохід так, як фактично утримання дітей здійснюється обома батьками спільно, а не лише одним із них. Як відомо відповідачеві, позивачка працює керівником логістичного відділу, середня заробітна плата відповідно інтернет видання Work.ua становить близько 25 000 грн. на місяць. Окрім цього, позивач не надала відомостей про наявність у власності нерухомого майна та транспортних засобів. При цьому у відзиві відповідач зазначив, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Готовий підтримувати сина в навчанні. Однак внаслідок неприязних стосунків до нього з боку позивачки, після розлучення з не має можливості спілкувався з сином, через це він позбавлений батьківського піклування протягом останніх 11-ти років. Сплачуючи аліменти до досягнення повноліття сина у розмірі ј частки з усіх видів його доходу, вимоги виконавчого листа про стягнення з нього аліментів виконав у повному обсязі, жодного разу не ухиляючись, не оспорював необхідність сплати аліментів. Позивач не надала підтвердження, доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Однак на даний час відповідач не маю можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі запропонованому позивачкою, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2012 років народження, непрацюючу дружину. Крім того, одна дитина має інвалідність з дитинства, тяжка форма, підгрупа «А», яка потребує постійного догляду. На даний момент відповідачеві необхідні кошти для придбання медичного обладнання для цієї дитини, а саме інсулінової помпи, яка коштує більше 100 000 гривень, при цьому дане медичне обладнання потребує постійного оновлення витратних матеріалів це близько 5000 гривень щомісячно. На даний час відповідач має щомісячні витрати на медичне обладнання близько 3000 гривень, також йому необхідні кошти для ремонту квартири де він проживає. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як обов`язкові витрати відповідача, які він не можу не здійснювати. У зв`язку із зазначеним вище, відповідач у відзиві вказав, що у нього немає можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач не довела у якому саме розмірі їй потрібна допомога. В той же час зазначив, що готовий допомагати позивачеві в розумному розмірі зважаючи на потреби з урахуванням його можливостей надавати таку допомогу.

У свою чергу 23 грудня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача у якому додатково вказала, що їх з відповідачем син дійсно навчається на бюджетній основі на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості додаткового заробітку у вільний від навчання час. Зранку близько 7:00 год. він їде на пари і до 16:00 год. перебуває на лекційних та семінарських заняттях. Після закінчення занять він повертається додому і готується до занять на наступний день. Навчання у технічному ВУЗІ вимагає багато часу та розумових зусиль. Стипендію він не отримує, хоча і навчається дуже добре, так як виплата стипендії не залежить тільки від хороших оцінок, а ще і від рейтингу між самими здобувачами вищої освіти. Однак, наразі син сторін хоч і має хороші оцінки, але не потрапляє у відповідний рейтинг для отримання стипендії. На теперішній час ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги батька, адже продовжуючи навчання він несе витрати пов`язанні з навчанням, а саме: купівля зошитів, підручників, канцтоварів, рюкзака, одягу, взуття., тощо, купівля продуктів харчування, виділення коштів на харчування у їдальні навчального закладу, проживанням у квартирі, сплата комунальних послуг, витрати на проїзд додому (метро, маршрутне таксі). На даний час усі ці витрати позивач несе самостійно, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільного сина. Також позивачка зазначила, що я вона працюю, оскільки повинна забезпечувати не тільки себе і сина, а також двох близьких родичів - інвалідів, які перебувають на її утриманні - батько ОСОБА_4 , 1949 року народження, інвалід 3-ої групи, захворювання пов`язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС, та брат ОСОБА_5 , 1984 року народження інвалід з дитинства, 3-я група. Загальний дохід позивачки складає близько 14 000 грн. за місяць - це заробітна плата і премія. З урахуванням цих обставин, позивачка наполягала на обґрунтуванні позову та задоволенні пред`явлених нею вимог.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов та просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін за час перебування їх у шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою особою та починаючи з 21 вересня 2020 року навчається на денному відділенні факультету біомедичної інженерії Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського, що підтверджується довідкою з місця навчання №6472 від 13 жовтня 2020 року.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги позивачка посилається на те, що всі витрати пов`язані з її утриманням та навчанням сина здійснює вона сама. Однак їй дуже важко самостійно утримувати сина. В той же час, батько є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу.

При цьому відповідно до наданих відповідачем доказів відповілач перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 .

Від спільного шлюбу у відповідача з новою дружиною народилось двоє дітей: малолітні дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дочці ОСОБА_7 з 2014 року через з захворювання «Цукровий діабет, інсуліно-залежний, тяжка форма Підгрупа А » встановлено інвалідність, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .

Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач окрім сина ОСОБА_3 має ще двох дітей, які народжені у новому шлюбі. Одна із дочок відповідача є інвалідом та потребує постійного лікування.

Отже, враховуючи те, що відповідач має ще двох дітей, окрім сина суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_10 , який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до закінчення сином навчання, оскільки, на думку суду, аліменти у такому розмірі не порушуватимуть принцип рівності прав і можливостей.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що повнолітній син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює. Тому відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітні діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

При цьому встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, працює та обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачеві на праві власності належать: земельна ділянка, 33.3 % спільної власності квартири, яка перебуває та транспортний засіб. Відтак, суд приходить до висновку про те, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Суд звертає увагу і на те, що відповідачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, в той час як обставини на які відповідач посилається як на підставу для звільнення його від сплати аліментів існували і на той момент коли відповідач виконував аліментні зобов`язання перед позивачкою на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 13, 76, 77, 78, 81, 128, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2020 року, у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 13 січня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя