Справа № 645/5628/18
Провадження № 2/645/62/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Малій О.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Водолажченка В.М.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., яку було завдано в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження № 0000028 від 13.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Позивач зазначає, що він є рідним братом загиблої в наслідок злочину 13.01.2016 року ОСОБА_3 , у зв`язку з чим він був визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні. В результаті даного правопорушення позивач втратив свою єдину рідну сестру, що призвело до непомірних душевних страждань, тобто йому була спричинена значна моральна шкода. Так, 13.01.2016 року в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 , який керував автомобілем Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 , загинуло дві особи, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також одна особа, ОСОБА_5 , отримала тяжкі тілесні ушкодження. В результаті смерті сестри у позивача порушено звичайний спосіб життя, він постійно знаходиться у стресовому стані, дуже переживає, у тому числі і за їх батьків, які втратили єдину доньку, відчуває сильні душевні страждання.

На підставі вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та засуджено до семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Крім того, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., на користь ОСОБА_7 - в якості відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. - відмовлено.

На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року щодо ОСОБА_2 скасовано в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Фрунзенського районного суду м.Харковавід 24.09.2018 року визначено головуючого по справі - суддю Фрунзенського районного суду м.Харкова Бабкову Т.В.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкової Т.В. від 27.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

19.11.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , яка діє на підставі довіреності від 29.01.2016 року, подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається наступне. Представник відповідача зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, так як ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2018 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову позивача ОСОБА_1 скасований, справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Представник відповідача зазначає, що жодна з вимог до позовної заяви, вказаних у ст. 175 ЦПК України, якій має відповідати позовна заява, позивачем не виконана, тому суд не мав права вважати її такою, що відповідає закону. Скасовуючи вирок першої інстанції, апеляційний суд направив справу в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного-процесуального законодавства. Представник відповідача вважає, що позивач повинен був обґрунтувати свої позовні вимоги, оскільки він є молодою, працездатною особою та надати суду докази, що моральна шкода йому заподіяна саме в розмірі 500 000 грн., зокрема підтвердити розмір заподіяної моральної шкоди шляхом проведення по справі судово-психологічної експертизи.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судовому розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано з канцелярії з кримінальних справ Фрунзенського районного суду м. Харкова кримінальну справу № 645/1054/16-к за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

02.05.2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі конференції, так як він бажає приймати участь у судових засіданнях по даній цивільній справі, проте на даний час відбуває покарання в державній установі «Крюківська виправна колонія (№29»).

11.05.2020 року на адресу суду надійшла аналогічна заява.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 12.08.2019 року о 09 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 01.10.2019 року о 09 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 07.11.2019 року о 14 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2019 року постановлено судове засідання, призначене на 13.01.2020 року о 10 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.01.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 13.03.2020 року о 14 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.03.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 19.05.2020 року о 13 год. 30 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року постановлено судове засідання, призначене на 23.07.2020 року о 09 год. 00 хв., провести в режимі відеоконференції з ДУ «Крюківська виправна колонія (№29»).

На підставі заяви позивача ОСОБА_1 від 07.11.2019 року до матеріалів справи долучено письмові докази з боку позивача.

На підставі заяви відповідача ОСОБА_2 від 18.06.2020 року до матеріалів справи долучено письмові докази з боку відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Водолажченко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивача позивача ОСОБА_1 про завдання йому моральної шкоди на суму 500 000 грн. не підтверджені жодним доказом, зокрема для визначення факту заподіяння моральної шкоди та визначення її розміру по справі не проводилася судово-психологічна експертиза. Крім того, з боку позивача, який є рідним братом загиблої ОСОБА_3 , не доведено, що він мешкав з нею однією сім`єю. Зокрема, відповідачу, який був у дружніх стосунках з ОСОБА_3 , було відомо, що вона працювала в Орджонікідзевському ВП ГУНП в Харківській області, мешкала одна та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з рідним братом та батьками в неї був окремий самостійний бюджет.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Водолажченко В.М. у судовому засіданні вважав, що заперечення відповідача не впливають на права позивача, як рідного брата, щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди самим фактом загибелі ОСОБА_3 , при цьому зазначав, що право позивача випливає з факту визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження та з положень ст.61, 127, 128 КПК України, а також положень ст.23 ЦК України.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного.

Матеріали кримінальної справи № 645/1054/16-к, провадження №1-кп/645/46/18 свідчать, що вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та засуджено до семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вироком суду встановлено, що 13.01.2016 року, приблизно о 00 годин 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_2 , керуючи технічно справним, автомобілем "Toyota Land Cruzer 150", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по пр. Московському у м. Харкові, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №53/16 від 02.02.2016 року, перебуваючи згідно висновку судово-токсилогічної експертизи №1016-Т/16 від 01.02.2016 року, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», рухався зі сторони бул. Богдана Хмельницького по пр. Московському в напрямку вул. Ощепкова у м. Харкові. Під час руху по вищевказаному проспекту, обвинувачений ОСОБА_2 , грубо порушив, згідно висновків судово-автотехнічних експертиз №138/16 від 18.02.2016 р. та № 886 від 18.02.2016 р. вимоги п.п. 1.5, 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України згідно з якими:

- п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділи міліції, власника дороги або уповноважений ним орган»,

- п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

- п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

- п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.».

Втративши керування, перебуваючи навпроти буд. № 269 на пр. Московському, обвинувачений ОСОБА_2 , змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши при цьому на розподільний газон (узбіччя), де допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох дерев. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Toyota Land Cruzer 150", яка перебувала на задньому пасажирському сидінні з права ОСОБА_3 , загинула на місці пригоди, пасажир автомобіля "Toyota Land Cruzer 150" Чеперна- ОСОБА_9 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, 23.01.2016 року померла у лікарні ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова, пасажир ОСОБА_10 , яка займала місце пасажира на задньому пасажирському сидінні з ліва, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді перелому кісток тазу, закритий осколковий перелом обох кісток правого передпліччя у верхній третині із зсувом. Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_2 , які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, виразилося в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Toyota Land Cruzer 150", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зорієнтувався у дорожній обстановці, рухався зі швидкістю, яка перевищувала допустиму у населеному пункті, тим самим вибрав не безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на розподільний газон (узбіччя) та допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох дерев, що потягло тяжкі наслідки.

Потерпілим по кримінальному провадженню ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_3 , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого вона просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яку було завдано ОСОБА_2 в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Потерпілими по кримінальному провадженню ОСОБА_7 , який є батьком загиблої ОСОБА_3 , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яку було завдано ОСОБА_2 в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Потерпілими по кримінальному провадженню ОСОБА_1 , який є рідним братом загиблої ОСОБА_3 , був заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., яку було завдано ОСОБА_2 в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стану здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обстави, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю в результаті дорожньо-транспортної пригоди їх доньки ОСОБА_3 були задоволені частково на суму по 500 000 грн. кожному, при цьому суд виходив з того, що потерпілі втратили близьку людину - доньку, що безумовно, спричинило їм душевний біль та страждання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю в результаті дорожньо-транспортної пригоди його сестри ОСОБА_3 залишений судом без задоволення. При цьому суд виходив з того, що сестра потерпілого не належить до кола осіб, передбачених ч.2 ст.1168 ЦК України, у разі смерті яких відшкодовується моральна шкода. Даних щодо проживання потерпілого однією сім`єю з сестрою ОСОБА_3 судом не встановлено, потепілим не надано.

На підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2018 року вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року щодо ОСОБА_2 скасовано в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решта вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2018 року залишений без змін.

Як зазначено в ухвалі апеляційного суду з висновками суду першої інстанції у щодо відсутності підстав для задоволення позову потерпілого ОСОБА_1 погодитися не можна. Останній був визнаним потерпілим, а згідно вимог ч.1,2ст.61 КПК України цивільним позивачему кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право набудь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно вимог чч.1 та 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З урахуванням цих приписів, колегія суддів вважає, що судом передчасно було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . Його вимоги мають бути розглянуті в порядку цивільного провадження та вирішені відповідно до закону.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 в порядку цивільного провадження в процесі судового розгляду було встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наданого ним свідоцтва про народження як самого позивача, так і ОСОБА_3 , є рідним братом ОСОБА_3 , з якою вони мають спільних батьків: батько - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_6 .

На підставі витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що з 26.03.2008 року місцем проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана адреса реєстрації місця проживання позивача збігається з адресою реєстрації місця проживання його батька ОСОБА_7 відповідно до даних паспорту громадянина України ОСОБА_7 .

Та обставина, що позивач ОСОБА_1 мешкає разом з батьками, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , жодним чином з боку його представника адвокатом Водолажченком В.М. в судовому засіданні не спростовувалася.

В той же час, в процесі судового розгляду було встановлено, що на момент загибелі під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.01.2016 року при обставинах, встановлених вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2016 року, ОСОБА_3 була працівником Орджонікідзевського ВП ГУНП в Харківській області, що підтверджується висновком УКЗ ГУ Національної поліції в Харківській області від 12.02.2016 року за фактом загибелі та травмування працівників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

Відповідно до даних вищезазначеного висновку адресою проживання працівника поліції ОСОБА_3 була: АДРЕСА_1 .

Вказані дані збігаються з даними про адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_3 з 29.10.2002 року відповідно до паспорту громадянина України та лікарського свідоцтва про смерть від 13.01.2016 року, в яких зазначена адреса: АДРЕСА_3 .

Положеннями ч.1 ст.23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому частиною 2 вказаної статті надається широке тлумачення поняття моральної шкоди. Так, моральна шкода може виражатися у фізичному болі і стражданнях, які особа зазнала внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, в даному випадку, закріплення статтею 23 ЦК України права особи на відшкодування моральної шкоди тлумачить само поняття моральної шкоди, в чому вона може виражатися, спосіб її компенсації, критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди та порядок її компенсації. При цьому в даному випадку законодавцем надається тлумачення лише одного зі способів судового захисту цивільних прав та інтересів, що випливає зі змісту ст.16 ЦК України.

Положення про відшкодування шкоди, розміщені в параграфі 1 главі 82 ЦК України. Так, положеннями ч.2 ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Це правило дозволяє вимагати компенсації моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Положеннями вказаної статті передбачений суб`єктний склад кредиторів в даному зобов`язанні. При цьому зі змісту ч.2 ст.1168 ЦК України вбачається, що право вимоги в данному випадку мають:

А) Чоловік (дружина) померлого - в даному випадку мова йдеться про чоловіка або дружину, з яким у померлого був зареєстрований шлюб;

Б) Батьки (усиновлювачі) померлого;

В) Діти (усиновлені) померлого

; Г ) Особи, які проживали з померлим однією сім`єю -до цієї групи належать будь-які особи, які проживали з померлим, незалежно від того, чи відносяться вони до членів сім`ї.

Приймаючи до уваги наведене, суд зазначає, що позивач, який є рідним братом померлої ОСОБА_3 , та не довів, що проживав з нею на момент смерті однією сім`єю, права вимоги на вішкодування моральної шкоди, завданої йому смертю ОСОБА_3 , не має.

Інші доводи представника позивача адвоката Водолажченка В.М. щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування завданої йому моральної шкоди самим фактом загибелі ОСОБА_3 , права позивача на таке відшкодування з факту визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження та з положень ст.ст.61, 127, 128 КПК України, якими врегульовані питання суто процесуального, а не матеріального характеру, висновків суду щодо безпідставності позову ОСОБА_1 не спростовують.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, у зв`язку з тим, що позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнений від судового збору, судовий збір віднесений за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються Харківському апеляційному суду учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 , відбуває покарання в Державній установі «Крюковська виправна колонія («29»), адреса місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське, вул. Миру, 4.

Повне судове рішення складено 03.08.2020 року.

Суддя Т.В. Бабкова