Справа № 436/8843/12
Провадження № 8/206/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши заяву ОСОБА_1 щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 436/8843/12 (провадження № 2/206/75/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особа, якій за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Президент України, як Гарант Конституції та Законів України про визнання порушеного права, проникнення до житла та усунення перешкод в користуванні житловою площею, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Дніпропетровську про визнання права на проживання та зобов`язання здійснити реєстрацію,

ВСТАНОВИВ

30 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 436/8843/12 (провадження № 2/206/75/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особа, якій за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Президент України, як Гарант Конституції та Законів України про визнання порушеного права, проникнення до житла та усунення перешкод в користуванні житловою площею, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Дніпропетровську про визнання права на проживання та зобов`язання здійснити реєстрацію, в якій, окрім іншого, ОСОБА_1 просив поновити строк на розгляд цієї заяви посилаючись на п. 3 Розділу XII ЦПК України, в редакції від 03.07.2020. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачені п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Також заявник посилається на підставу для перегляду судових рішень у зв`язку з виключною обставиною, передбачену п. 3 ч. 3 ст. 423 ЦПК України.

Дослідивши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, суддя уважає, що провадження за вказаною заявою не може бути відкрито з наступних підстав.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Кушнірчука Р.О. від 25 липня 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом відмовлено повністю, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Дніпропетровськуздійснити реєстрацію ОСОБА_2 у жилому приміщенні квартири АДРЕСА_1 , в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.10.2013, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2013 залишено без змін, а тому датою набрання законної сили рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2013 слід вважати 18.10.2013.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2014, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року залишено без змін.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, може бути подана протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав законної сили, з підстави, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили; 2) з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Між тим, згідно ч. 3 ст. 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Окрім цього, згідно ст. 426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. У заяві зазначаються: 1) найменування суду, якому адресується заява; 2) ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження; 3) інші учасники справи; 4) дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; 5) нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; 6) посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин. До заяви додаються: 1) копії заяви відповідно до кількості учасників справи; 2) документ про сплату судового збору; 3) докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 4) документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; 5) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; 6) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Так, ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, просив поновити йому строк, посилаючись на п. 3 Розділу XII ЦПК України, в редакції від 03.07.2020, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Однак, на момент подання заяви, п. 3 Розділу XII ЦПК України викладено в такій редакції: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До того ж, постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211 було введено карантин лише з 12.03.2020, а рішення, в межах якого було подано заяву про перегляд у зв`язку із новоявленими обставинами набрало законної сили 18.10.2013, тобто задовго до запровадження карантину.

В той же час, позивачем ОСОБА_1 не зазначено у заяві та не доведено підстави неподання заяви про перегляд у зв`язку із новоявленими обставинами до суду з 18.10.2013 по 12.03.2020.

До того ж, позивачем не додано до заяви клопотання про поновлення строку на подання заяви, як того вимагає ст. 426 ЦПК України.

Також, слід зазначити, що позивач у своїй заяві посилається на норми ЦПК, які передбачають підстави для перегляду рішення за нововиявленими та виключними обставинами, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 423 та п. 3 ч. 3 ст. 423 ЦПК України такі як: встановлення вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі та встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, однак жодного зазначення нововиявлених або виключних обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення, позивачем не зазначено, як і не зазначено посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Також, позивачем не додано до заяви докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, а саме штучно створює та зазначає в заяві не існуючі підстави для перегляду рішення за нововиявленими та виключними обставинами, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 423 та п. 3 ч. 3 ст. 423 ЦПК України, щоб неправомірно поновити строк для подання заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, який поновленню не підлягає, при цьому на підтвердження цього не зазначає жодних обставин та не надає відповідних доказів, а вдається лише до цитування норм ЦПК України, а тому заява позивача фактично зводиться до не згоди з рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, враховуючи, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2013 набрало законної сили 18.10.2013, заява про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами мала бути подана протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, але не пізніше присічного строку до 18.10.2016, а відтак заявником пропущений строк для подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», встановлений ст. 424 ЦПК України строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

ЄСПЛ прийшов до висновку, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року).

Зі змісту пункту 52 рішення у справі «Пономарьов проти України» вбачається, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд.

Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак, вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Крім того, суддя звертає увагу, що згідно абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Однак, позивач ОСОБА_1 у встановленому розмірі судовий збір не сплатив, документ про сплату судового збору до заяви не долучив.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 436/8843/12 (провадження № 2/206/75/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особа, якій за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Президент України, як Гарант Конституції та Законів України про визнання порушеного права, проникнення до житла та усунення перешкод в користуванні житловою площею, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Дніпропетровську про визнання права на проживання та зобов`язання здійснити реєстрацію слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 17, 18, 258, 260, 353, 423-427 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 436/8843/12 (провадження № 2/206/75/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особа, якій за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Президент України, як Гарант Конституції та Законів України про визнання порушеного права, проникнення до житла та усунення перешкод в користуванні житловою площею, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Дніпропетровську про визнання права на проживання та зобов`язання здійснити реєстрацію - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак