Справа № 569/1080/20
УХВАЛА

24 січня 2020 року м..Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Кучиної Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Поліс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимир про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, №9856 від 28.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Поліс» заборгованості в розмірі 39590,33 грн.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що має намір визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і невжиття заходів забезпечення ускладнити та в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

З наведених підстав позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

В ч.1 ст. 150 ЦПК України зазначається, що позов забезпечується зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову допускається шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, лише в тому разі, якщо такий документ оскаржується у судовому порядку.

У справі, що розглядається, таким виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса.

Згідно з п. 16 Постанови ВССУ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто, слід розрізняти спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від спорів з приводу оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, що не є тотожним.

При цьому, належним способом оскарження такого виконавчого документу, як виконавчий напис є саме пред`явлення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 пред`явила позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому зі змісту позовної заяви чітко вбачається, що такий позов пред`явлено саме в порядку оскарження нотаріальної дії про що декілька разів чітко зазначається в позовній заяві з посиланням на відповідні норми.

Посилання в заяві на потенційну можливість утруднення виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на вищенаведене, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, так як заява позивача ґрунтується на припущеннях, крім того позивачем не доведений факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Кучина