Провадження № 2/760/3461/20
Справа № 756/5339/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Ступак М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Альфабанк» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 500988663 від 13.01.2016 у розмірі 27 189,01 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.2016 року ПАТ «Альфабанк» та ОСОБА_1 уклали Оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №500988663, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит на загальну суму 23 516,38 грн., у строк з 13.01.2016 до 14.01.2021, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 23 516,38 грн, проте відповідачем зобов`язання Договором виконанні не були, у зв`язку із чим станом на 10.03.2017 року утворилася прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 21 225,72 грн., за відсотками у розмірі 1 664,94 грн., комісії - 3 280,52 грн. та неустойки (штрафу) - 1 017,83 грн.

З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передано на розгляд Солом`янського районного суду м. Києва.

25.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2018 справу було призначено до розгляду у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

07.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. у зв`язку із відстороненням судді Лазаренко В.В. від здійснення правосуддя.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.12.2019 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як правонаступника прав та обов`язків позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнти, вразі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Судова повістка, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, не була отримана останнім та повернулася до суду.

Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що 13.01.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання кредиту № 500988663 (надалі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у розмірі 23 516,38 грн., процентна ставка 15,99 % річних (фіксована), строк кредиту 60 місяці, дата повернення кредиту - 14.01.2021 року (а.с.а.с. 14-17).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кошти у розмірі 23 516,38, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 25).

Відповідачем взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав у зв`язку із чим станом на 10.03.2017 утворилася заборгованість у розмірі 27 189,01 грн., зокрема: тіло кредиту - 21 225,72 грн., відсотки - 1 664,94 грн., комісія - 3 280,52 грн., штраф - 1 017,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 24).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 та частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи неналежне виконання умов договору та не повернення грошових коштів, суд приходить до висновку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість за кредитом - 21 225,72 грн., заборгованість за відсотками - 1 664,94 грн. та неустойка (штраф) - 1 017,83 грн., а всього - 23 908,49 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 3 280,52 грн., то слід зазначити наступне.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із Законом «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними (Верховний суд України від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16).

За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення суми заборгованості за платою за обслуговування кредитом у розмірі 3 280,52 грн., а тому у задоволенні позову в цій частині, слід відмовити.

З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 516, 525, 526, 549, 612, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 -83, 89, 133, 141, 259, 263, 264-265, 273, 274, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, ) заборгованість за кредитним договором № 500988663 від 13.01.2016 р. в розмірі 23 908,49 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 21 225,72 грн., заборгованість за відсотками - 1 664,94 грн. та неустойка (штраф) - 1 017,83 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, ) судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна