КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8143/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

Секретаря судового засідання Спеней О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 є її батьком, має статус інваліда другої групи, набутим за загальним захворюванням. Батько стоїть на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 у зв`язку із розладами здоров`я. Посилаючись на те, що внаслідок хронічного психічного розладу батько не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує догляду та відповідної опіки, просила суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Для встановлення психічного стану ОСОБА_1 представник заявниці подав клопотання про призначення у справі судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року призначено у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною судово-психіатричну експертизу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, заінтересована особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що призначення судово-психіатричної експертизи повинно ґрунтуватись на достатніх доказах розладу психічного стану. Вважає, що підстави для призначення експертизи відсутні, оскільки жодні його дії, поведінка не давали підстав для сумніву у психічному здоров`ї. Просив врахувати, що протиправних дій він не скоює, загрози для суспільства не створює та жодних доказів, обставин які зазначені заявницею у справі не існує в матеріалах справи. Посилаючись на те, що оскаржувана ухвала про призначення психіатричної експертизи не мотивована, при цьому ОСОБА_1 категорично заперечував проти проведення експертизи, вважає, що за таких обставин його добровільне обстеження унеможливлене.

У визначений ухвалою суду строк, учасники справи не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги.

Заявниця ОСОБА_2 та заінтересована особа Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. Судова повістка вручена представнику заявниці ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Від представника заінтересованої особи Органа опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації Петренко Г. до суду апеляційної інстанції надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника Органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_2 у порядку окремого провадження звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним та встановлення над батьком опіки.

У поданому до суду письмовому клопотанні від 25 червня 2018 року, з наступним схваленням даного клопотання у письмових заявах від 31 січня 2019 року, від 04 березня 2019 року, від 24 лютого 2020 року, представник заявниці просив суду призначити у справі судово-психіатричну експертизу (а.с. 102-103, 124-125, 137-138 том 1, а.с. 7-8 том 2).

До вирішення клопотання про призначення у справі експертизи судом першої інстанції заслухані учасники справи, допитаний як свідок лікар-психіатр Київського міського психоневрологічної лікарні № 2 ОСОБА_5 та витребувана медична документація з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2.

Задовольняючи клопотання представника заявниці про призначення у справі експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення психічного стану ОСОБА_1 , що має значення для справи і потребує спеціальних знань, необхідно призначити судово-психіатричну експертизу.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про призначення у справі експертизи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частина друга зазначеної статті передбачає, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Процесуальний порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним процесуальним законодавством та здійснюється судом у порядку окремого провадження (статті 295-300 ЦПК).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом ІV ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків - статті 76 ЦПК України.

За змістом положень статей 103, 104, 105 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Призначення експертизи судом є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи - пункт 2 частина 1 стаття 105 ЦПК України.

Психічний стан фізичної особи у певні юридично значимі проміжки часу встановлюється у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Отже, відповідно до процесуального закону призначення судом судово-психіатричної експертизи у даній категорії справ є обов`язковою, а тому суди при розгляді цієї категорії справ не мають приймати рішення без проведення такої експертизи.

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими підстави ухвали суду першої інстанції про призначення у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною судово-психіатричної експертизи і відхиляє доводи апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала постановлена без належної оцінки (мотивів) щодо необхідності призначення у справі експертизи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що призначення судово-психіатричної експертизи повинно ґрунтуватись на достатніх доказах розладу психічного стану, які відсутні в матеріалах справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Під достатніми даними слід розуміти будь-яку інформацію, яка дозволяє припустити наявність у фізичної особи певних психічних розладів. Джерелом інформації може бути медична документація (медичні карти амбулаторного чи стаціонарного хворого із психіатричних закладів або виписки з них; довідки з психоневрологічних закладів про те, що особа перебувала чи перебуває на обліку через психічне захворювання; довідки з медичних закладів про наявність захворювань які не є психічними, але які впливають на психічну діяльність особи; покази свідків, що мають підстави давати свідчення про психічний стан особи тощо.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що судом першої інстанції до призначення у справі судово-психіатричної експертизи вчинені процесуальні дії щодо витребування з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 медичної документації стосовно ОСОБА_1 , а також допиту свідка ОСОБА_5 лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічної лікарні № 2. У своїх поясненнях свідок ОСОБА_5 зазначив, що за пацієнтом ОСОБА_1 він спостерігає з 1998 року, який дійсно перебуває на обліку у КМПЛ № 2. Перебіг захворювання у пацієнта ОСОБА_1 охарактеризував станом ремісії та підтвердив, що у 2002 році ОСОБА_1 був оглянутий на МСЕК, останній визнаний інвалідом ІІ групи довічно по психіатричному захворюванню.

Таким чином, судом першої інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 298 ЦПК України зібрані докази, необхідні для призначення у справі судово-психіатричної експертизи. Зазначена ухвала є обов`язковою для ОСОБА_1 і він зобов`язаний з`явитись на судово-психіатричну експертизу.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до вирішення заявлених вимог ОСОБА_2 , що не допускається на стадії призначення у справі експертизи, оскільки при визначенні виду експертизи та необхідність її призначення у конкретній справі судом вирішується лише питання про наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті заяви.

Отже, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права щодо призначення у справі судово-психіатричної експертизи, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: