КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 362/3551/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Ковбель М.М.

28 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області про скасування рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просили:

скасувати рішення Застугнянської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для колективного садівництва», а саме: ОСОБА_4 за №151-9-VII від 06.09.2016 та ОСОБА_3 за №538-47-VI від 05.10.2015;

скасувати Державну реєстрацію земельних ділянок кадастрові номери :05:004:4696; :05:004:4691.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю. Посилаються на необґрунтованість та протиправність рішення суду.

Вказують, що на земельні ділянки, які є власністю позивачів була проведена Державна реєстрація земельних ділянок сторонніми особами, що є порушення права власності позивачів.

Зазначають на ненадання належної оцінки поданих доказів позивачами.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4381/2020
Звертають увагу на те, що виникнення в особи права власності на земельну ділянку пов`язується із відповідним юридичним фактом, а саме встановленням землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право - державного акта.

Вказують, що на момент прийняття спірних рішень Застугнянської сільської ради, земельні ділянки перебували у власності позивачів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що відсутні факти реєстрації актів про право власності у відповідній книзі Застугнянської сільської ради, оскільки графа реєстрації у кожному з актів є порожньою.

Зазначає на відсутність інформації про членство позивачів у Садовому товаристві «Будівельник- 2». Звертає увагу на те, що наявні підтвердження відповідно до чинного законодавства України реєстрації прав власності на земельні ділянки за відповідачами.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просили останню задовольнити.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їхній представник ОСОБА_5 заперечували проти апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Застугнянська сільська рада Васильківського району Київської області подала до суду клопотання, в якому просила слухати справу за відсутності їхнього представника.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їхніх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачами свого права власності на земельні ділянки в СТ «Будівльеник - 2».

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Цивільний кодекс визначає презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, у тому числі на нерухоме майно, є наявність підтвердженого належними доказами права власності позивача щодо нерухомого майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному позивачем.

Верховний Суд підкреслює, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Таким чином, при розгляді даної справи позивачі повинні були довести належними та допустимими доказами наявність у них права власності на спірні земельні ділянки та що дії відповідача створюють позивачеві перешкоди щодо здійснення ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що як вбачається з копії державного акту на право приватної власності серії КВ 3Г000312-49 від 29 жовтня 1994 року, ОСОБА_1 на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів від 30 листопада 1993 року передано у власність земельну ділянку площею 0,0614 га, що розташована на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради для садівництва (т. 1, а. с. 8).

З копії державного акту на право приватної власності серії КВ 3Г000310-47 від 29 жовтня 1994 року, ОСОБА_2 на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів від 30 листопада 1993 року передано у власність земельну ділянку площею 0,0603 га, що розташована на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради для садівництва (т. 1, а. с. 9).

Згідно копії рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів Васильківського району від 30.11.1993 членам садівницького товариства «Будівельник» надано у приватну власність земельні ділянки. Відповідно до списку, доданого до вказаного рішення, земельні ділянки, зокрема, отримали позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №633/02-12 від 27 грудня 2018 року, інформація відносно гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання земельних ділянок в межах Застугнянської сільської ради у приватну власність - відсутня (т. 2, а. с. 78).

Відповідно до відповідей архівного сектору Васильківської районної державної адміністрації Київської області №01-39/307 від 17.12.2018 та Державного архіву Київської області №01-43/2444 від 14.12.2018 вбачається, що копії рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів від 30.11.1993 для постійного зберігання в архів не надавалося (т. 2, а. с. 81, 84).

Відповідно до довідки №6 виданої головою правління СТ «Будівельник-2», ОСОБА_3 є членом садівничого товариства «Будівельник-2» і користується земельною ділянкою НОМЕР_1 площею 0,06 га на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 27).

24.09.2015 ОСОБА_3 звернулася до голови Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,06 га для колективного садівництва, яка знаходиться на території с . Кулибаба Васильківського району Київської області СТ «Будівельник-2», ділянка НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 29).

Відповідно до витягу з рішення сорок сьомої сесії VI скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №538-47-VI від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 для колективного садівництва площею 0,06 га на території с. Кулибаба с /т «Будівельник-2» Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 28).

Відповідно до витягу з рішення Десятої сесії VII скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №166-10-VIІ від 17 листопада 2016 року, затверджено проект землеустрою гр. ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва площею 0,0632 га (кадастровий номер :05:004:4691) в АДРЕСА_3 на території Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, та передано у власність вказану земельну ділянку гр. ОСОБА_3 (т. 2, а. с. 75).

14.07.2016 ОСОБА_4 звернувся до голови Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,06 га для колективного садівництва, яка знаходиться на території с. Кулибаба Васильківського району Київської області СТ «Будівельник-2», ділянка НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 22).

Відповідно до довідки №20 від 02.07.2016 виданої головою правління СТ «Будівельник-2», ОСОБА_4 є членом садівничого товариства «Будівельник-2» і користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 0,06 га на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 23).

Відповідно до витягу з рішення дев`ятої сесії VII скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №151-9-VII від 06 вересня 2016 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 для колективного садівництва площею 0,06 га на території с. Кулибаба с /т «Будівельник-2» Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 24).

Як вбачається з листа Голови Правління Садівницького товариства «Будівельник-2» від 12 грудня 2018 року, у документах СТ «Будівельник-2» відсутні заяви, рішення, протоколи, які мають відношення до громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 . Інформація про виділення земельних ділянок вказаним громадянам у СТ «Будівельник-2» відсутня (т. 2, а. с. 14).

Згідно відповіді Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 02.04.2018 №128/02-12, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено в погоджені наданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т. 1, а. с. 55).

Відповідно до Рішення №РВ-018 від 08.05.2018, Державним кадастровим реєстратором Відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області було відмовлено ОСОБА_1 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин ділянок з ділянкою :05:004:4696, площа співпадає на 88,807%. (т. 1, а. с. 89).

Згідно до Рішення №РВ-018 від 05.05.2018, Державним кадастровим реєстратором Відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області було відмовлено ОСОБА_2 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин ділянок з ділянкою :05:004:4696, площа співпадає на 0,4093%. Перетин ділянок з ділянкою :05:004:4691. Площа співпадає на 88,6085%. (т. 1, а. с. 90).

Відповідно до Списку членів садівницького товариства «Будівельник» в с.Кулибаба Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в списках відсутні, а користувачами земельних ділянок №№30, 31, 32, 33 та 34 є інші громадяни (т. 2, а. с. 15-21).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, законодавством встановлений певний порядок передання у власність земельної ділянки.

Встановлено, що відповідно до довідки №6 виданої головою правління СТ «Будівельник-2», ОСОБА_3 є членом садівничого товариства «Будівельник-2» і користується земельною ділянкою НОМЕР_1 площею 0,06 га на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 27).

Відповідно до довідки №20 від 02.07.2016 виданої головою правління СТ «Будівельник-2», ОСОБА_4 є членом садівничого товариства «Будівельник-2» і користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 0,06 га на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 23).

24.09.2015 ОСОБА_3 звернулася до голови Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,06 га для колективного садівництва, яка знаходиться на території с . Кулибаба Васильківського району Київської області СТ «Будівельник-2», ділянка НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 29).

14.07.2016 ОСОБА_4 звернувся до голови Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,06 га для колективного садівництва, яка знаходиться на території с. Кулибаба Васильківського району Київської області СТ «Будівельник-2», ділянка НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 22).

Відповідно до витягу з рішення сорок Сьомої сесії VI скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №538-47-VI від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 для колективного садівництва площею 0,06 га на території с. Кулибаба с /т «Будівельник-2» Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 28).

Відповідно до витягу з рішення Дев`ятої сесії VII скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №151-9-VII від 06 вересня 2016 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 для колективного садівництва площею 0,06 га на території с. Кулибаба с /т «Будівельник-2» Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області (т. 1, а. с. 24).

Відповідно до витягу з рішення Десятої сесії VII скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №166-10-VIІ від 17 листопада 2016 року, затверджено проект землеустрою гр. ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва площею 0,0632 га (кадастровий номер :05:004:4691) в АДРЕСА_3 на території Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, та передано у власність вказану земельну ділянку гр. ОСОБА_3 (т. 2, а. с. 75).

Відповідно дост. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта,, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищевикладене, рішення Застугнянської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для колективного садівництва» - Махині Ю.І. за №538-47-VI від 05.10.2015 та ОСОБА_4 за №151-9-VII від 06.09.2016 було прийнято у відповідності та в порядку передбаченому чинним законодавством.

За наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування вказаних рішень та Державної реєстрації земельних ділянок правильними.

Позивачі, звертаючись до суду із позовом, зазначили, що на основі рішення Київської обласної ради народних депутатів, Виконавчого комітету міста Києва від 12.01.1988 за №11 був виданий «Державний акт» на право користування землею на 8 гектарів землі тресту «Київміськбуд -1» і затверджена схема розміщення колективних садів. На землях тресту «Київміськбуд -1», за період 1989-1992 років були створені різні садові товариства, в тому числі і садове товариство «Будівельник», в котре ввійшли і Позивачі.

Після розподілення земельних ділянок Позивачі внесли зміни в схему розміщення колективних садів, а саме: провели дорогу, не як вказана на схемі, а по межі земельної ділянки №21 . Ця схема розміщення дороги була затверджена садівницьким товариством і при оформленні документів на право приватної власності була передана Застугнянській раді народних депутатів, а також ввійшла в Державні акти на право приватної власності Позивачів. Для проведення цих робіт Позивачі і гр. ОСОБА_7 підписали бартерний договір з ТОВ «Есма» м. Київ під №5/66 від 29.11.1996 про устрій земельних ділянок (була розрівняна площадка на п`ять ділянок) і підведена до них дорога. Згідно цього договору роботи були виконані, що підтверджено актом виконаних робіт від 20.12.1996 і були витрачені кошти Позивачами і гр. ОСОБА_7

29.10.1994 кожен Позивач і гр. ОСОБА_7 отримали Державний акт на право приватної власності на землю по 0,06 га на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської ради народних депутатів від 30.11.1993. В Державному акті вказано, що «... цей Державний акт складений у двох примірниках, з яких перший виданий громадянину, ФІП, другий зберігається у Застугнянській раді народних депутатів», де також вказано серія і номер Державного акту.

Відповідно до договорів № 149 та № 150 від 19.03.2018 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ФОП « ОСОБА_8 » було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для колективного садівництва на території Застугнянської сільської ради, с. Кулибаба, с.т. «Будівельник-2», Васильківського району, Київської області.

Після виготовлення вказаної технічної документації Позивачі звернулися до відповідного Державного кадастрового реєстратора за місцезнаходженням земельних ділянок для Державної реєстрації земельних ділянок.

За наслідками розгляду, вказаних заяв власників земельних ділянок, Позивачі отримали рішення № РВ-018 від 05.05.2018 та №018 від 08.05.2018, яким їм відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підстава відмови для ОСОБА_1 - «Перетин ділянок з ділянкою :05:004:4696 Площа співпадає на 88.807%.

Підстава відмови для ОСОБА_2 - «Перетин ділянок з ділянкою :05:004:4696 Площа співпадає на 0.4093%. Перетин ділянок з ділянкою :05:004:4691 Площа співпадає на 88.6085%.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначили, що на земельні ділянки, що є їх власністю була проведена Державна реєстрація земельних ділянок сторонніми особами, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :05:004:4691 належить гр. ОСОБА_3 , а земельна ділянка з кадастровим номером :05:004:4696 належить гр. ОСОБА_4 .

Щодо викладеного слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 17 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Відповідно до п. 3.1. Наказу Держкомзему України №28 від 15.04.1993 Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди). Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються відповідно у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком N 2 (п. 3.2). Книги записів (реєстрації) державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Ці книги шнуруються, засвідчуються підписами голови відповідної Ради народних депутатів, інженером-землевпорядником місцевої Ради, скріплюються гербовою печаткою Ради (п. 3.4). Власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання (п. 4.1). Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію (п. 4.2).

Аналіз зазначених норм права свідчить, що при отриманні держаних актів у законному порядку зазначені державні акти повинні бути зареєстровані в Книзі записів державних актів, що велася Застугнянською сільською радою.

З копії державного акту на право приватної власності серії КВ 3Г000310-47 від 29 жовтня 1994 року, ОСОБА_2 на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів від 30 листопада 1993 року передано у власність земельну ділянку площею 0,0603 га, що розташована на території с. Кулибаба Застугнянської сільської ради для садівництва (т. 1, а. с. 9).

Однак в наданих позивачами копіях Державних актів відсутній запис про реєстрацію їх в Книзі записів державних актів на право приватної власності, що було передбачено вищевказаним Наказом.

Згідно копії рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської Ради народних депутатів Васильківського району від 30.11.1993 членам садівницького товариства «Будівельник» надано у приватну власність земельні ділянки. Відповідно до списку, доданого до вказаного рішення, земельні ділянки, зокрема, отримали позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також позивачі не надали зазначену Книгу реєстрації актів, як і копії рішення 14 сесії 21 скликання Застугнянської ради народних депутатів від 30.11.1993 про надання позивачам земельних ділянок.

Під яким саме номером були отримані позивачами земельні ділянки у рішенні та в списку, доданому до нього, не вказано.

Відповідно до ст. 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 ЗК України на землі загального користування сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів садівницькому кооперативу видається державний акт на право власності на землю.

Встановлено, що на наданих позивачами копіях державних актів на право власності на землю 1994 року немає обов`язкових реквізитів про дату та номер реєстрації актів в Книзі записів державних актів на право власності на землю.

Як вбачається з листа Голови Правління Садівницького товариства «Будівельник-2» від 12 грудня 2018 року, у документах СТ «Будівельник-2» відсутні заяви, рішення, протоколи, які мають відношення до громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 . Інформація про виділення земельних ділянок вказаним громадянам у СТ «Будівельник-2» відсутня (т. 2, а. с. 14).

Відповідно до списків членів СТ «Будівельник» та СТ «Будівельник-2», прізвища позивачів відсутні (т. 2, а. с. 15-30).

Таким чином, ставиться під сумнів і перебування позивачів у членстві садового товариства за відсутності підтвердження вказаної інформації та в судовому засіданні ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_6 не надали й повідомили про неможливість надати Посвідчення про членство перебування в садовому товаристві або докази про сплату членських платежів.

Посилання в апеляційній скарзі на договір будівництва дорогі у згаданому садовому товаристві, в наслідок чого такі платежі не сплачувалися позивачами колегія суддів вважає безпідставною з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим при розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо порушення порядку надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для колективного садівництва відповідачам та перебування у власності позивачів спірних земельних ділянок.

Встановлено та підтверджено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що з 1994 року станом на отримання державного акту до 2018 року позивачі не цікавились земельними ділянками. За цей час на їх місці утворилось сміттєзвалище Садового товариства.

Позивачі не здійснювали жодних дій щодо оформлення права власності на спірні земельні ділянки відповідно до чинних на той час вимог законодавства.

Сама лише наявність державних актів, без зазначення в останніх обов`язкових реквізитів, на думку колегії суддів, не свідчить про виникнення права власності у позивачів на спірні земельні ділянки враховуючи вищевикладене, значні недоліки та неточності щодо їх отримання.

При цьому, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує, що до часу побудови на спірних земельних ділянках певних споруд, позивачі взагалі не цікавилися вказаними земельними ділянками.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30.07.2020.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова