Справа № 219/2442/20
Провадження № 2/219/1746/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської селищної ради про визнання права власності на житлову квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просить визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Позивач є дочкою померлої ОСОБА_3 . В терміни, передбачені чинним законодавством України, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області заведено спадкову справу № 80/2014 після смерті ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, а саме: житлова квартира АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 , яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі договору міни № 247 від 08 листопада 2001 року, укладеного на товарній біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ» та зареєстрованого 20 листопада 2001 року за реєстровим № 595 у книзі 5 Єнакіївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Позивач є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців немає. Представник заявника звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно. Державним нотаріусом Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області Блєвєровою О.В. 27 лютого 2020 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наданням документів на нерухоме майно, які не відповідають вимогам законодавства України. На теперішній час укласти нотаріально посвідчений договір міни нерухомого майна неможливо у зв`язку зі смертю однієї із сторін - ОСОБА_3 . На дату укладання договору міни № 247 від 08 листопада 2001 року, укладеного на товарній біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ», в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення зазначеного договору та мали місце колізії норм ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року. Всі умови договору сторонами виконанні у повному обсязі. У зв`язку із наведеним, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів із позовом про визнання права власності.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача Миронівської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Від в.о. селищного голови ОСОБА_7. надійшла заява, в якій він просив суд розглянути справу без його участі, проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 березня 1971 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16 березня 1990 року (а.с. 9-10).

Відповідно до копії договору міни № 247 від 08 листопада 2001 року, укладеного товарною біржею «НЕДВИЖИМОСТЬ», ОСОБА_1 та ОСОБА_5 обміняли належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 . Вказаний договір зареєстровано Єнакіївським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 листопада 2001 року за реєстровим № 595 у книзі 5 (а.с. 5).

При цьому, у п. 5 вказаного договору міни зазначено, що сторони набувають право власності на квартири з моменту підписання даного договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у смт. Миронівський м. Дебальцеве Донецької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14 травня 2014 року (а.с. 4).

11 листопада 2014 року державним нотаріусом Світлодарської державної нотаріальної контори Блєвєровою О.В. заведено спадкову справу № 80/2014 на майно спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38855971 від 11 листопада 2014 року (а.с. 14).

Рішенням Миронівської селищної ради № VI/100-6 від 03 грудня 2015 року вулицю Октябрьська у смт. Миронівський перейменовано на вулицю Будівельників.

27 лютого 2020 року державним нотаріусом Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області Блєвєровою О.В. видано постанову про відмову ОСОБА_6 (представнику ОСОБА_1 ) у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відповідно до звіту про оцінку майна № ІN271119-001, станом на 11 березня 2020 року ринкова вартість вищевказаної квартири складає 31992,00 грн. (а.с. 16).

18 травня 2020 року до суду надійшов лист від державного нотаріуса Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області Блєвєрової О.В., згідно з яким Світлодарською державною нотаріальною конторою Донецької області відкрито спадкову справу № 80/2014 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємець отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (а.с. 33-34).

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачалась необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (міни) жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, на дату укладання договору міни № 247 від 08 листопада 2001 року на товарній біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ», в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 році, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

У судовому засіданні встановлено, що умови договору міни № 247 від 08 листопада 2001 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально. Крім того, на теперішній час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу (міни) нерухомого майна неможливо у зв`язку зі смертю однієї із сторін - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України.

Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визнання права власності на майно за померлим неможливе, оскільки це право не може бути зареєстроване.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляцій не оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик

03.08.2020