Житомирський апеляційний суд
Справа №290/794/19 Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Талько О.Б.

секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Шанс»

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Бабича С.В. у смт. Романові

у цивільній справі №290/794/19 за позовом селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_1 про поновлення строку дії договору оренди землі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року СФГ «Шанс» звернулося до суду з позовом. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що ОСОБА_3 , який був співвласником земельних ділянок з кадастровим № НОМЕР_1 :13:000:0002 та №:15:000:0125, за життя уповноважив ОСОБА_2 на укладення з СФГ «Шанс» договору оренди вказаних земельних ділянок строком на 10 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 29 січня 2007 року ОСОБА_2 , на підставі вимог пункту 6 частини 1 статті 248 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) уклав договір оренди цих земельних ділянок з СФГ "Шанс" строком на 10 років. В подальшому, 27 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_1 набула право власності на 1/12 ідеальну частину земельної ділянки в порядку спадкування. Про перехід права власності на земельну ділянку спадкоємцю СФГ стало відомо лише у квітні 2018 року, у зв`язку із чим 06 травня 2019 року відповідачці було надіслано лист-повідомлення із пропозицією поновити договір оренди. Оскільки ОСОБА_1 продовжувати договірні відносини з СФГ «Шанс» відмовилася, тому позивач просив визнати поновленим строком на 10 років договір оренди від 29.01.2007 року із СФГ «Шанс» на 1/12 частину спільних земельних ділянок ОСОБА_1 , успадкованих від ОСОБА_3 , згідно державного акта на спільні земельні ділянки серії ЯБ №844350 від 28.11.2006 року, виданого ОСОБА_2 .

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі СФГ «Шанс», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що ОСОБА_2 не мав повноважень укладати договір оренди землі 29.01.2007 року, оскільки не мав на це повноважень. На думку апелянта, висновки суду про пропуск ним строку, встановленого ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», є безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був співвласником 1/12 ідеальної частини земельних ділянок, розташованих на території Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області, площею 50,4218 га та 16,3051 га (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

29 січня 2007 року ОСОБА_2 від імені власника земельної ділянки уклав договір оренди з СФГ " Шанс" строком на десять років, тобто, до 29 січня 2017 року (а.с. 8-10).

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 набула право власності на 1/12 ідеальну частину цих земельних ділянок в порядку спадкування.

6 травня 2019 року голова СФГ «Шанс» направив ОСОБА_1 повідомлення про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши при цьому проект додаткової угоди. Вказані документи ОСОБА_1 отримала особисто 10 травня 2019 року.

Згідно проекту додаткової угоди СФГ "Шанс" пропонує ОСОБА_1 поновити строк дії договору оренди від 29 січня 2007 року на 15 років та змінити розмір орендної плати.

Згоди на поновлення договору відповідач не надала.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив встановлений частиною 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк для повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цієї статті необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Разом з тим, позивачем не надано доказів про те, що сторони договору оренди землі дотримались вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення цього договору, оскільки матеріали справи не містять підтвердження факту направлення господарством повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди на адресу відповідачки у визначений законом строк.

Разом з тим, із пояснень представника позивача слідує, що про зміну власника орендованої земельної ділянки йому було відомо ще з 2012 року, і з цього часу орендну плату він не сплачує (а.с.11).

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, порушень норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для переоцінки доказів або є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263,264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Шанс» залишити без задоволення.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 23.01.2020 року.