ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2412/20 Справа № 204/3107/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка до ОСОБА_1 , треті особи - товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія АЛЬФА-ГАРАНТ, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

02 травня 2018 року ПрАТ Страхова компанія Уніка звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вказували, що 11 грудня 2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №005040/4610/0000015, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 07 липня 2016 року у м.Дніпрі по вул.Запорізьке шосе вул.Панікахи відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Зазначали, що відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. На підставі звіту про оцінку збитку та рахунку, виданого ПАТ «Дніпропетровськ-Авто», ним складено страховий акт, на підставі якого здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 189 042,31 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та 29 вересня 2016 року ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» сплатила на користь позивача відшкодування у розмірі 49 000 грн. Позивач вважає, що до нього перейшло право на отримання від відповідача залишку компенсації завданої шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ Страхова компанія Уніка борг у розмірі 140 042,31 грн. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» завдану шкоду у розмірі 140 042 грн.31 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 100 грн.63 коп., а разом 142 142 грн.94 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на наступне:

- боржник має право висувати вимоги проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора, виплата страхового відшкодування призводить лише до заміни сторони деліктних правовідносин;

- домовленість потерпілого та позивача не покладає жодних обов`язків на відповідача, оскільки він в цій домовленості щодо розміру страхового відшкодування;

- наявність вини всіх учасників ДТП є підставою для розподілу шкоди на всіх винних в ДТП;

- відсутність доведеності взаємозв`язку пошкоджень автомобілю з ДТП;

- судом неналежно оцінено докази по справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 липня 2018 року о 18 годині 40 хвилин відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на перехресті вул.Панікахи вул.Запорізьке шосе в м.Дніпропетровську, здійснюючи обгін, пересік суцільну лінію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого спричинено пошкодження транспортних засобів.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року, яка набрала законної сили 23 серпня 2016 року, відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (т.1 а.с.10-12,45).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, належить третій особі по справі ОСОБА_3 (т.1 а.с.9).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №005040/4610/0000015 від 11 грудня 2015 року в ПАТ «Страхова компанія «Уніка» (т.1 а.с.13-23).

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/5588314 в ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» зі страховим лімітом 50 000 грн, франшиза 1 000 грн (т.1 а.с.124).

08 липня 2016 року третя особа по справі ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку №00197565 (т.1 а.с.149).

Відповідно до розрахунку-фактури №СЧ-0002387 від 15 липня 2016 року, вартість робіт, за замовленням третьої особи ОСОБА_3 , для відновлення автомобіля «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 189 042,31 грн. (т.1 а.с.24-25,157-158).

Звітом про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 20 липня 2016 року за №07/13-301 встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням нормо години та знижки сервісного СТО в результаті його пошкодження при ДТП складає 200 317,93 грн. (т.1 а.с. 26-43,159-178).

11 серпня 2016 позивачем затверджено страховий акт №00197565, згідно якого сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті, становить 189042,31 грн. (т.1 а.с.148).

Позивачем здійснено страхове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_5 шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок автосалону Мерседес Філія ПАТ «Дніпропетровськ-АВТО» у розмірі 189 042,31 грн. (т.1 а.с.147,179).

29 серпня 2016 року позивач звернувся до ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із заявою про виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, за результатом розгляду якої останнім було складено страховий акт №ЦВ/16/2201 (про відшкодування в порядку регресу) від 29 вересня 2016 року та здійснено страхове відшкодування у розмірі 46 000 грн. (т.1 а.с.146,182-183).

Згідно рецензії на звіт 07/13-301 про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz ML350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 05 серпня 2019 року, вищевказаний звіт, станом на 13 липня 2016 року та 14 липня 2016 року, класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний (т.2 а.с.93-103).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 140 042,31 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом першої інстанції неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкових висновків про правомірність відшкодування відповідачем позивачу майнової шкоди саме у порядку регресу.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму, відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик ОСОБА_3 - ПрАТ «СК «Уніка», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 , як страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» отримало від страховика відповідача - ПрАТ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ страхову виплату в розмірі 49 000 грн., тобто в розмірі ліміту відповідальності (за вирахуванням франшизи 1 000 грн.), зазначеному у страховому полісі, то з ОСОБА_6 підлягає стягненню 140 042 грн.31 коп. , що становить різницю між фактично понесеними витратами і вказаною страховою виплатою.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність вини всіх учасників ДТП є підставою для розподілу шкоди на всіх винних в ДТП, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року встановлено, що саме ОСОБА_6 порушено п.10.1 Правил дорожнього руху 07 липня 2016 року, внаслідок чого спричинено пошкодження транспортних засобів, порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, як на тому наполягав відповідач, вказаною постановою не встановлено.

Посилання апелянта на неналежну оцінку місцевим судом доказів по справі, а саме: неврахування судом наданої відповідачем рецензії на звіт 07/13-301, є необґрунтованим, оскільки судом вірно зазначено, що наведені у вказаній рецензії відомості не спростовують розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ ML350, визначеної звітом 07/13-301 від 20 липня 2016 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року (т.2 а.с.56) відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, оскільки вирішення даного питання до рецензування звіту про оцінку звіту Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз є передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2019 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська отримано від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз лист (т.2 а.с.65) про неможливість рецензування звіту згідно ухвали суду від 19 квітня 2019 року у зв`язку з тим, що проведення рецензування звіту про оцінку майна не відноситься до завдань судової експертизи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після надходження вказаного листа до суду з зазначенням неможливості рецензування звіту, відповідач не був позбавлений права знову звернутися до суду з клопотанням про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проте з відповідним клопотанням відповідач до місцевого суду не звернувся.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року змінити в частині мотивів задоволення позову.

В решті рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.