справа № 370/3628/19 головуючий у суді І інстанції Тандир О.В.
провадження № 22-ц/824/7667/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 74 350 грн. 08 коп. за кредитним договором № б/н від 04 березня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 04 березня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 березня 2011 року у сумі 70 333 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 33 594 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 169 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 33 569 грн. 67 коп. - нарахована пеня. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 10 000 грн. основного тіла кредиту, 23 594 грн. 03 коп. коштів, перерахованих і використаних ОСОБА_1 , а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги, що кредитний ліміт за платіжною карткою, який встановлено в анкеті-заяві складає 10 000 грн., і саме ця сума була погоджена відповідачем, про що свідчить підпис відповідача в анкеті. Суд не надав жодної оцінки невідповідності кредитного ліміту в розмірі 10 000 грн., який погоджено відповідачем в анкеті-заяві і відсутність іншої погодженості зі сторони відповідача, яка свідчила б про його згоду на конкретний розмір кредитного ліміту і необхідності оплати за користування конкретними коштами. Суд хибно визнав отримання коштів в розмірі 25 000 грн., як кредитних коштів, і ухвалив рішення про стягнення 33 594 грн. 03 коп. заборгованості за тілом кредиту. Суд не надав оцінки відсутності в матеріалах справи доказів про погодження кредитних лімітів і визнав ці факти на підставі одноособового пояснення позивача. Суд необґрунтовано та хибно визнав суму заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 33 594 грн. 03 коп. Відповідач погоджується із висновками суду про те, що пеня і штраф є видами забезпечення виконання зобов`язання, а за одне і те ж порушення умов договору не допускається застосування двох видів стягнення. Однак, суд безпідставно визнав за доцільне застосувати неустойку саме до відповідача, а також стягнути пеню і відмовити у стягненні штрафу. Суд безпідставно прийняв до уваги довідку про кредитні картки. Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. При визначенні суми судового збору суд необґрунтовано визначив її в повному розмірі без урахування часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 04 березня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.13).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 04 березня 2011 рокустаном на 10 листопада 2019 року складає 74 350 грн. 08 коп., з яких: 33 594 грн. 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 169 грн. 71 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 33 569 грн. 67 коп. - заборгованість по пені; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 516 грн. 67 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права АТ КБ «Приватбанк».

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт підписання Заяви № б/н від 04 березня 2011 року та отримання ним коштів. В той же час, відповідач вказує на те, що отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які підтверджують те, що позичальник отримав кошти саме у розмірі 25 000 грн. З наданої позивачем суду анкети-заяви вбачається, що розмір кредитного ліміту, який виявив бажання отримати позичальник, становить 10 000 грн.

У той же час, відповідач визнає, що має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн. та отримання і використання ним коштів у розмірі 23 594 грн. 03 коп. (а.с. 95).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи зазначене, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33 594 грн. 03 коп.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача, крім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, та нараховану пеню, не звернувши увагу на наступне.

У позовній заяві, обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів та пені, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що їх розмір визначений Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

У той же час, 03 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 342/180/17, в якій зробила висновок про те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надаєкредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А, отже, для того, щоб Умови та Правила банку були застосовані необхідно, щоб вони містили підпис позичальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не містять підпису позичальника, а тому їх не можна розцінювати як такі, що погоджені останнім.

У заяві позичальника від 04 березня 2011 року процентна ставка та розмір пені не зазначені.

АТ КБ «Приватбанк» додана до позовної заяви довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій зазначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 2,5 % на місяць, а також визначено порядок нарахування пені та встановлено розмір штрафів.

Разом з тим, вказана довідка не містить даних, які персоніфікують особу відповідача. Так, у довідці не зазначено ані прізвища, імені, по батькові відповідача, ані його паспортних даних, ані ідентифікаційного номера, ані будь-яких інших даних, за наявності яких можна ідентифікувати позичальника. У зв`язку з цим, надану суду довідку не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 березня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи зазначене, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими, з прийняттям постанови по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1 921 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (45,1 %), а саме у розмірі 866 грн. 37 коп.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір на суму 2 881 грн. 50 коп. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (54,9 %), а саме у розмірі 1 581 грн. 94 коп. Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця між сумою, яку має сплатити відповідач позивачу та сумою, яку останній має сплатити на користь відповідача. Така різниця становить 715 грн. 57 коп. (1 581,94-866,37).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 рокускасувати та прийняти постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження - вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 березня 2011 року у сумі 33 594 (тридцять три тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) гривні, 03 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень, 57 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 03 серпня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.