пр. № 2/759/2749/20
ун. № 362/6791/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.10.2019 року звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019 року справа передана за підсудністю до розгляду Святошинському районному суду м. Києва.

22.01.2020 року вказана заява надійшла до суду, та було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, та визначено головуючого по справі Бабич Н.Д.

Позивачем при зверненні до суду сплачено суму судового зьору в розімрі 4052,06 грн., з розрахунку ціни позову 405 206,00 грн.

Звертаючись до суду позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 38000 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,1355 га, кадастровий номер :02:003:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 28 000 грн.; земельну ділянку загальною площею 0,0656 га, кадастровий номер :02:003:0004, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 3500 грн. та однокімнатну квартиру загальною площею 33.3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 335 706 грн.

Ухвала судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019 року, мотивована тим, що позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищо, та відповідно зазначено, що днокімнатна квартира загальною площею 33.3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є найбільшою за вартістю в розмірі 335 706 грн.

Проте, як вбачається з доказів наданих до суду позивач визначаючи вартість майна, виходив з оцінки на дату придбання, а не ринкової вартості на дату звернення до суду. Так, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1 , вартість 38000 грн. станом на 18.08.2006 року. Земельна ділянка загальною площею 0,1355 га, кадастровий номер :02:003:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість 28000 грн. станом на 18.08.2006 року. Земельна ділянка загальною площею 0,0656 га, кадастровий номер :02:003:0004, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість 3500 грн.станом на 18.08.2006 року. Та вартість квартири загальною площею 33.3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 335706 грн. станом на 19.04.2013 року.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу (п. 3 Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»).

Доказів на підтвердження дійсної вартості майна позивачем до позовної заяви не додано.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Таким чином, позивачу відповідно до вимог п.п.3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України необхідно викласти всі обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, зокрема: зазначити відомості про дійсну вартість нерухомого майна, не зазначення якої ускладнює визначення дійсної ціни позову та впливає на визначення підсудності та на розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру, або зазначити вжиті позивачем всі залежні від нього дії для отримання та зазначення в позові доказів вартості нерухомого майна або причини неможливості встановлення точної вартості спірного майна на момент пред`явлення позову.

Отже, позивач має зазначити ціну позову, виходячи із дійсної ринкової вартості майна, та надати квитанцію про сплату судового збору на загальну суму, що буде відповідати заздалегідь встановленій оцінці майна, на майно, яке він просить поділити.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік",встановлено 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Так, позивачем заявлено вимогу про поділ майна подружжя, шляхом визнання права власності на нерухоме майно, а відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана:фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з тим, що позивачем не визначена ціна позову виходячи із дійсної вартості спірного майна і на момент пред`явлення позову, суд не може встановити її ціну, тому суд в порядку ч.2 ст.176 ЦПК України попередньо визначає розмір в сумі 9 605,00 грн., оскільки вірна ціна позову, тобто дійсна ринкова вартість спірного майна на момент пред`явлення позову не зазначена відповідно до вимог ст.176 ЦПК України.

Таким чином позивачу необхідно необхідно визначити вартість спірного майна, виходячи з її ринкової вартості станом на день звернення до суду, зазначити відповідну ціну позову та надати докази сплати судового збору, які необхідно сплати за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у Святош.р-ні/Святош.р-н; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37962074; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA6026009; код класифікації доходів бюджету 22030101 згідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та надати докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої вимоги або наявність підстав для звільнення від доказування.

Окрім того, реквізити для сплати судового збору зазначені також в електронній формі за адресою: https://sv.ki.court.gov.ua/sud2608/gromadyanam/tax/.

Зазначені недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду доказу сплати судового збору, та оцінки вартості спірного майна на момент звернення до суду.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном у 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду. Зазначені недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду доказу сплати судового збору у спосіб подання відповідної заяви та долучення оригіналу квитанції через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Бабич Н.Д.