ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8288/19 Номер провадження 22-ц/814/1723/20Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Нестеренка С.Г.., повний тексту судового рішення складено 15 травня 2020 року, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Позов мотивовано тим, що 28 жовтня 2017 року відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконав внаслідок чого, станом на 15 липня 2019 року, має заборгованість у розмірі 15 520,88 грн., яку АТ «КБ «ПриватБанк» просив стягнути в судовому порядку з відповідача на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2020 року, позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 28 жовтня 2017 року станом на 15 липня 2019 року в межах встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500 грн та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 57 грн. 63 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що існують підстави для стягнення з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 500 грн., що становить кредитний ліміт. Відмовляючи в стягненні відсотків, суд виходив із того, що заява позичальника не містить умов щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а надані позивачем витяг з умов та правила не містять підтвердження того, що саме з цією редакцією наданих умов та правил позичальник був ознайомлений та погодився із ними.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

АТ «КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що судом першої інстпанції не враховано факт отримання та використання позичальником кредитних коштів, що вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по карунку відкритого на ім`я відповідача.

Зазначає, що з виписки вбачається, що ОСОБА_1 не лише користався кредитним лімітом, а й користувався послугами «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка», що призвело до перевищення кредитного ліміту та винекнення заборгованості у розмірі заявленому банком.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується позивачем в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам та частини заборгованості по тілу кредиту.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що відповідач подав 28 жовтня 2017 року до позивача заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. (а.с. 9)

До анкети-заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CОNTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с. 13), а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , (а.с.72) та виписки по рахунку вбачається, що користування кредитними коштами розпочалося з жовтня 2017 року, що відповідає старту карткового рахунку НОМЕР_1 оформленого 28 жовтня 2017 року. Кредитний ліміт встановлено 500 грн.

За розрахунком банку заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 28 жовтня 2017 року, станом на 15 липня 2019 року становить 15 520 грн. 88 коп., з них: - заборгованість за кредитом («тіло кредиту») - 8614 грн. 32 коп.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5213 грн. 98 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 477 грн. 30 коп., - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 715 грн. 28 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції стягнув заборгованість за тілом кредиту, визначену у розмірі 500 грн., що становить кредитний ліміт. Відмовляючи в стягненні відсотків, суд виходив із того, що заява позичальника не містить умов щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а надані позивачем витяг з умов та правила не містять підтвердження того, що саме з цією редакцією наданих умов та правил позичальник був ознайомлений та погодився із ними.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновком суду першої інстанції, в частині відмови в стягненні заборгованості за тілом кредиту, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги представника позивача, стосовно стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки їх розмір при укладанні кредитного договору сторонами не узгоджений, про що вірно зазначив місцевий суд.

В анкеті - заяві від 28 жовтня 2017 року, підписаній позичальником, відсутні відомості щодо погодженого розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами (а.с.9), тому застосувати до кредитних правовідносин відсоткову ставку по договору, колегія суддів вважає неприпустимим, а доводи апеляційної скарги в цій частині необгрунтованими.

Наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», що міститься в матеріалах справи, не містить підпису позичальника, що спростовує твердження представника позивача про узгоджений між сторонами розмір відсотків та штрафів.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B .V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем АТ КБ «Приватбанк» надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, проте колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наданий витяг не містить періоду (строку ) дії його застосування, та що саме ці умови, в поданій редакції, були діючими, надані позичальнику для ознайомлення та відповідач погодився із їх застосуванням при підписанні анкети- заяви.

Надані позивачем витяг Умов та правил не містить підпису боржника (позичальника), що виключає факт доведеності обізнаності та погодження позичальника із умовами кредитування відсоткової ставкою, що виключає її застосування.

Даний висновок, узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення тіла кредиту в обсязі використаних позивачем кредитних коштів, що перевищує розміру встановленого кредитного ліміту, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що на ім`я відповідача 28 жовтня 2017 року відкрито картковий рахунок НОМЕР_1.

З виписки по вказаному рахунку вбачається, що відповідач скористався послугою «Миттєва розстрочка» щомісячний платіж по якій склав 67,08 грн. та послугою «Оплата частинами» за купівлю товару в магазині «Єльдорадо», за який, щомісячний платіж становить 312 грн. (а.с. 66-72).

Колегією суддів проведено розрахунок витрат клієнтом кредитних коштів та встановлено, що за період з 28 жовтня 2017 року по 11 травня 2019 року відповідачем використано кредитні кошти на суму 9 137 грн 66 коп. (колонка 3 розрахунку). Впродовж цього періоду відповідачем проведено погашення за наданим кредитом на суму 3 054 грн 18 коп (колонка 18 розрахунку). Отже, заборгованість за фактично використаними кредитним коштами становить 6 083 грн 48 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зміні та збільшенню розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТКБ «ПриватБанк» заборгованості за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 28 жовтня 2017 року станом на 15 липня 2019 року за тілом кредиту з 500 грн. до 6 083 грн 48 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог (39%) за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1129 грн. 42 грн .

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 28 жовтня 2017 року станом на 15 липня 2019 року за тілом кредиту з 500 грн. до 6 083 грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1129 грн. 42 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.07. 2020 року

Головуючий О.О. Панченко

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська