ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року

м.Суми

Справа №592/17962/19

Номер провадження 22-ц/816/161/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми в складі судді Князєва В.Б. від 28 листопада 2019 року, постановлену у м. Суми Сумської області, повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Молібог Ю.М. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 2793720,73 грн.

Крім того, подала заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер :20:023:0048 та житлового будинку загальною площею 341,8 кв.м з надвірними будівлями та спорудами і огорожею, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і належать ОСОБА_2 ; накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ливтехпостач».

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року заява про забезпечення позову задоволена частково, накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :20:023:0048 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,8 кв.м з надвірними будівлями та спорудами і огорожею, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявлені позивачем підстави для забезпечення позову є обґрунтованими, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Не погоджуючись з судовим рішенням у задоволеній частині, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду в частині задоволення вимоги про накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи ухвалу, суд не перевірив належним чином доводи заявниці та подані нею докази, а тому дійшов помилкового висновку про накладення арешту на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

ОСОБА_1 письмового відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Молібог Ю.М. в судове засідання не з`явилися, проте враховуючи, що вони повідомлені про час і місце розгляду справи, їх явка до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржуване судове рішення не відповідає цим вимогам у повній мірі з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п.п. 1, 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовною заявою позивачка мотивувала свої вимоги тим, що 14 вересня 2016 року сторонами укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_1 передала, а позичальник ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти у розмірі 2246210 грн, що є еквівалентом 85000 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору.

Відповідач належним чином умов договору не виконав, у строк до 01 жовтня 2017 року кошти позикодавцеві не повернув.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 2246210 грн, 3% річних у розмірі 144926 грн 70 коп., інфляційних втрат у розмірі 402584 грн 03 коп., що разом становить 2793720,73 грн.

Разом із заявою про забезпечення позову на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 подала до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Проте зазначений витяг не містить відомостей про належність відповідачу на праві власності земельної ділянки (кадастровий номер :20:023:0048) та житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-7).

Зі змісту витягу вбачається, що у забезпечення виконання договірних зобов`язань боржника ОСОБА_2 , майновий поручитель ОСОБА_3 передала іпотекодержателю - Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» наступні об`єкти нерухомого майна: земельна ділянка (кадастровий номер :20:023:0048) та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-7).

Тобто матеріалами справи підтверджується, що право власності на зазначену нерухомість належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 25 листопада 2009 року.

Положення пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України не виключає можливості накладення арешту на майно, що не належить відповідачу, якщо це питання становить предмет спору.

Встановлено, що предметом спору між сторонами є грошові кошти у розмірі 2793720,73 грн, позовних вимог щодо земельної ділянки (кадастровий номер :20:023:0048) та житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 позивачка не заявляла.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :20:023:0048) та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначена нерухомість до предмету спору не належить і не є власністю відповідача, тому накладення арешту на цю нерухомість не може забезпечити виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, правові підстави для задоволення вимог про забезпечення позову у зазначений ОСОБА_1 спосіб відсутні.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку (кадастровий номер :20:023:0048) та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.376, ст.ст.381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року в частині задоволеної вимоги про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Молібог Юлії Миколаївни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :20:023:0048 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,8 кв.м з надвірними будівлями та спорудами і огорожею відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук