_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/505/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (м. Київ, вул. Васильківська, 100), Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича (Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка, вул. Ген. Селезньова, 62), третя особа - Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» (Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка, вул. Ген. Селезньова, 62), про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28.10.2019 року ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, третя особа - Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову вказував, що 14 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», назву якого у подальшому змінено на Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", укладено кредитний договір № 800003826, відповідно до умов якого Позивач отримав кредит у розмірі 80 000 дол. США. Кредитний договір був забезпечений іпотечним договором № 800003826-И від 14 травня 2008 року, укладеним між тими ж сторонами. У серпні 2019 року на адресу місцезнаходження предмета іпотеки прибули невідомі особи, як згодом з`ясувалось це були представники відповідача, які повідомили, що реалізували своє право на реєстрацію права власності за собою на предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та наказали Позивачу виселитись із спірної квартири разом із усіма членами його сім`ї. Перевіривши факт перереєстрації права власності було встановлено, що, дійсно, 13.09.2019 на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича (надалі - Тертя особа) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48726443 від 17.09.2019 року було зареєстровано за Відповідачем право власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності було зазначено наступне: «докази повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта; Повідомлення, серія та номер: 41857-1026/6, виданий 21.05.2018, видавник: ПАТ "АЛЬФА БАНК"; Дублікат Іпотечного договору №80003826-И, посвідченого ПН ОМНО Папським А.Е. та зареєстровано за реєстраційним номером 1021 від 14.05.2008 року, серія та номер: 3076, виданий 15.08.2019, видавник: ПН ОМНО Папський А.Е.»

Вважає, що таке рішення було прийнято державним реєстратором з порушенням Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин», оскільки, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без зголи власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язання громадянина України зав споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті. Дія даного Закону розповсюджується і на випадки позасудового звернення стягнення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача АТ «Альфа Банк» в судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовної заяви, надав відзив відповідно до якого зазначив, що на позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовуються.

Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергій Васильович в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснення на позов не надав.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

14 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», назву якого у подальшому змінено на Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", укладено кредитний договір № 800003826, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 80000 дол. США. Кредитний договір був забезпечений іпотечним договором № 800003826-И від 14 травня 2008 року, укладеним між тими ж сторонами.

Відповідно до п. 6.1. Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: - у випадку невиконання основного зобов`язання; - у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов цього договору; - у інших випадках, передбачених законодавством України.

У разі порушення Іпотекодавцем основного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

За п. 6.2. цього ж договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно із договором про застереження, що міститься у п. 6.3. цього договору. Даний пункт договору (п. 6.3.) є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та визнається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя, що надає йому право в порядку позасудового врегулювання звернути стягнення на предмет іпотеки на підстав даного договору, в тому числі шляхом передачі права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання.

21.05.2018 року АТ «Альфа-банк» надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

У даному листі АТ «Альфа-банк» вимагало від позивача ОСОБА_1 сплату заборгованості у розмірі 543171,21 дол. США, що виникла станом на 14.03.2018 року, а також банком було повідомлено про його намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в разі несплати протягом 30-денного строку.

На підтвердження відправлення рекомендованої кореспонденції АТ «Альфа-банк» надало реєстратору копію реєстру про відправку № 139 від 23 травня 2018 року, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи.

13.09.2019 на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48726443 від 17.09.2019 року було зареєстровано за відповідачем право власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення права власності було зазначено наступне: докази повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта; Повідомлення, серія та номер: 41857-1026/6, виданий 21.05.2018, видавник: ПАТ "АЛЬФА БАНК"; Дублікат Іпотечного договору №80003826-И, посвідченого ПН ОМНО Папським А.Е. та зареєстровано за реєстраційним номером 1021 від 14.05.2008 року, серія та номер: 3076, виданий 15.08.2019, видавник: ПН ОМНО Папський А.Е.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ЗАТ «Альфа-банк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-банк») свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 80000 дол. США., що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 вказаного Закону (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору: звернення стягнення па Предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися одним із зазначених нижче способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань (п. 6.3.1.) в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку ».

Якщо протягом 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

Судом достовірно встановлено, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас, вищезазначений Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Суд погоджується, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 50,4 кв.м та яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у тому числі шляхом реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк», як забезпечення виконання позивачем ОСОБА_1 умов кредитного договору за № 800003826 від 14 травня 2008 року, укладеного в іноземній валюті.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/3116/18 від 19 травня 2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні.

Відповідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про незаконність звернення стягнення АТ «Альфі-банк» в позасудовому порядку на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку ОСОБА_1 , як забезпечення виконання основного зобов`язання у валюті, а тому звернення стягнення на нього згідно до положень вказаного закону, не допускається.

Отже, за вказаних обставин, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 768,40 грн., тобто по 384,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 1, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (м. Київ, вул. Васильківська, 100), Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича (Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка, вул. Ген. Селезньова, 62), третя особа - Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» (Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка, вул. Ген. Селезньова, 62), про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48726443 від 17.09.2019 року щодо реєстрації за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», , права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 50.4 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 33265700;

Скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», , права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру загальною площею 50.4 кв.м., житловою площею 26.7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 33265700.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.08.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.