Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2020 року місто Київ
справа № 755/4197/19
апеляційне провадження № 22-ц/824/639/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант",про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Гончарука В.П. від 27 червня 2019 року,
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй на праві власності автомобіля марки Hyundai Sonata, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки Kia Soul, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Вартість проведення відновлювального ремонту автомобіля марки Hyundai Sonata, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 28 945 грн. 42 коп.
Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно сплатити вартість ремонту автомобіля, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 28 945 грн. 42 коп., витрати за складання ремонтної калькуляції у розмірі 1 200 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ СК "Альфа-Гарант",про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 14 471 грн. 17 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн., а також моральну шкоду у розмірі

5 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 989 грн. 12 коп. Зобов`язано Головне Управління Державної казначейської служби України у місті Києві повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. на підставі квитанції № від 11 березня 2019 року за подання позовної заяви та надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 152 грн. 60 коп. на підставі квитанції № від 30 липня 2019 року за подання апеляційної скарги.

Під час ухвалення вказаної постанови, судом не було вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає необхідним ухвалити додаткову постанову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 4 статті 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявляв клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., проте воно не було вирішено під час розгляду справи судом апеляційної інстанції (а.с.121).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надано: копію додаткового договору до договору про надання професійної правничої допомоги (13 червня 2016 року) від 6 вересня 2019 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; два акти виконаних робіт від 9 вересня 2019 року та 10 грудня 2019 року; платіжне доручення від 4 грудня 2019 року № 21716513, відповідно до якого ОСОБА_2 сплатив адвокатському бюро "Приймак та Партнери" 1 500 грн. за

надання правничої допомоги у даній справі (а. с. 125); квитанцію від 9 грудня 2019 року № ПН773106, відповідно до якої ОСОБА_2 сплатив адвокатському бюро "Приймак та Партнери" 1 500 грн. за надання правничої допомоги у даній справі.

30 червня 2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 також подано клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 5 травня 2020 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; акт виконаних робіт від 30 червня 2019 року; копію квитанції від 19 червня 2020 року № 3491-5448-1012-7434, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила адвокатському бюро Калініченко В.В. 3 000 грн. за надання правничої допомоги при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції.

Аналізуючи наведені докази, колегія суддів вважає, що сторонами доведено понесення ними витрат за надання правничої допомоги.

З матеріалів справи убачається, що позов ОСОБА_1 фактично задоволений на 51,49%, а тому понесені нею витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в сумі 1 544 грн. 70 коп. (51,49%х3000:100). Оскільки у задоволені решти вимог (48,51%) позивачці відмовлено, то витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 1 455 грн. 30 коп. (48,51%х3000:100) підлягають відшкодуванню з її сторони.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 89 грн. 40 коп. (1 544 грн. 70 коп. - 1 455 грн. 30 коп.).

Керуючись статтею 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Ухвалити додаткове судове рішення до постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 89 грн. 40 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова