Справа № 595/2202/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання його такими, що втратив право на користування житлом по АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що відповідач в будинку не проживає і в зв`язку із вибуттям не знявся із реєстраційного обліку.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, та пояснив, що відповідач з 2016 року не проживає у житловому будинку позивачки. Участі по утриманню житла не приймає, його особистих речей в будинку не має, перешкод в користуванні житловим будинком ні позивачка, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов заперечує, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі, справу розглядати без його участі, та без участі відповідача.

Суд, заслухавши думку представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно довідки № 1731 від 25.10.2019 року, виданої Трибухівською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_3 з 2016 року і по даний час не проживає за адресою

АДРЕСА_1 таттею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та доказів на підтвердження свого заперечення щодо позову не надав.

Тому, аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим будинком, що по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, ст.317,319,391,405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який належить ОСОБА_2 , та розташований по АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора