Справа № 189/1572/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

30.07.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості зі сплати аліментіввідмовлено повністю.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, які були ним понесені у розмірі 11 000 грн.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Учасники справи не скористалися правом брати участь в судовому засіданні з розгляду питання щодо ухвалення додаткового судового рішення.

Як встановлено судом, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2020 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовлено повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Втім, в резолютивній частині рішення суду від 14.07.2020 р. не зазначено про розподіл судових витрат, а також в мотивувальній частині судового рішення із вказаного питання не наведено мотивування з питання розподілу судових витрат.

Щодо розміру судових витрат, то, здійснюючи їх розподіл, суд керується наступним.

У зв`язку з поданням до суду вказаної позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с. 1), а відповідачем в свою чергу наголошується, що ним понесені витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, в розмірі 11 000,00 грн. (про витрати на правничу допомогу представником відповідача було заявлено до закінчення судових дебатів та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду /17.07.2020/ була подана відповідна заява із доказами.

На підтвердження фактичної оплати 11 000,00 грн. відповідач надав письмовий доказ: квитанцію (у копії) №179597 від 15.07.2020 р. серії 10 ААЕ за формою №ПО -Д2 (форма затверджена наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.1995 р. №8).

В силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обов`язок з боку відповідача невиконаний в повному обсязі: суду не надані докази про оплату відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

З приводу наданої відповідачем квитанції (у копії) №179597 від 15.07.2020 р. серії 10 ААЕ за формою №ПО -Д2 (форма затверджена наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.1995 р. №8), то зазначений доказ є неналежним: зазначена квитанція є доказом оплати на виконання послуг, що надаються в присутності замовника при розрахунках зі споживачами побутових послуг, форма якої передбачена Інструкцією по використанню форм документів суворої звітності, що використовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, яка затверджена наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29 вересня 1995 р. N 8 та визначає види форм документів суворої звітності, порядок їх використання та заповнення при оформленні замовлень на виконання побутових послуг (робіт) та проведення розрахунків із споживачами і господарюючими суб`єктами, які (тобто форми) є обов`язковими для застосування незалежно від місця оформлення замовлення усіма господарюючими суб`єктами - підприємствами, організаціями всіх форм власності, підприємцями-громадянами, що надають побутові послуги населенню на території України.

Відтак, оскільки проведення розрахунків із споживачами і господарюючими суб`єктами за побутові послуги в присутності замовника та надання професійної правничої допомоги не є тотожним, а також, враховуючи, що витрати на професійну правову допомогу відповідачем документально не підтверджені, підстави для стягнення з позивача на користь відповідача 11 000,00 грн. відсутні.

Щодо судових витрат, понесених позивачем, зокрема, сплаченого позивачем судового збору, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Виходячи з того, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем та пов`язані зі сплатою судового збору, відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 2 ст. 141, ст. 265, ч. 4 ст. 268, ст. 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Доповнити рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості зі сплати аліментів двомаабзацами з наступними реченнями:

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Відмовити в стягненні з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцяти тисяч) грн. 00 коп.

Дата складення повного судового рішення 04.08.2020 р.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї