Єдиний номер справи 489/5421/19
Провадження 22-ц812/204/20 Головуючий по 1 інстанції Коваленко І.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Богуславська О.М.,

розглянувши цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019р.

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про розірвання договору,

встановила:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 пред`явив позов до ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про розірвання договору № 2/151 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 16 липня 2018 року, починаючи з 04 грудня 2018 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019 року цивільну справу за вищевказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі представник позивача Павлович Є.В., посилаючись на незаконність ухвали судді, просить її скасувати та направити позовну заяву за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва для розгляду.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в чинні на цей час редакції ЦПК України - ч.1 ст.30 ЦПК України), до якого відповідно до ст.181 ЦК України належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Види спорів з приводу нерухомого майна визначені також в абз. 4 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого до таких належать, зокрема, позови про визнання прав на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Частиною 1 статі 2 Закону України «Про житловокомунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Місто для людей Миколаїв» був укладений договір № 2/151 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що предметом позову є вимога про розірвання договору щодо надання послуг з управляння багатоквартирним будинком, який розташований в Корабельному районі м. Миколаєва, то суд дійшов до вірного висновку про непідсудність справи Ленінському суду, так як на території цього району не знаходиться нерухоме майно з приводу якого виник спір.

Оскільки суд постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року.

Головуючий: Судді: