РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Куценко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «УКРНТЦ «Енергосталь» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 20.11.2019 звернулася до суду з позовом, з наступним уточненням, в якому просить стягнути з Державного підприємства «УКРНТЦ «Енергосталь» (надалі - ДП «УКРНТЦ «Енергосталь») на її користь суму заборгованості щодо нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 78910,23 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день ухвалення рішення, а також судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., на підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47,83,115-117,233 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року було постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.04.2020, вказана справа розподілена в провадження головуючого судді Губської Я.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працювала на посаді інженера другої категорії у відділі теплогазовикористання Державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» з 04.03.2005 по 30.09.2019, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. За період перебування у трудових відносинах з відповідачем з відповідачем останнім була нарахована, але не виплачена при звільненні заробітна плата за період з 01.03.2019 по 30.09.2019 у розмірі 78 910,23 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот десять) грн. 23 коп. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати інженеру 2-ої категорії ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 по 30.09.2019, яка видана боржником на адвокатський запит.

30.09.2019 позивача було звільнено, однак до цього часу заробітна плата виплачена не була, що підтверджується довідкою про надходження на картковий рахунок ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.01.2019 по 03.10.2019. Слід зауважити, що зазначена вище сума не виплачена й на день подання позовної заяви. У 2019 році відповідач перераховував на картковий рахунок позивача грошові кошти, але це були виплати заборгованої заробітної плати за 2018 рік та за січень - лютий 2019 року.

В своєму позові позивач вказує, що 16.10.2019 зверталась до Київського районного суду м.Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку (справа № 953/20430/19) 17.10.2019 вказану заяву було розглянуто і задоволено, судовий наказ видано. Однак 13.11.2019 вказаний судовий наказ було скасовано ухвалою суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 16.01.2020 до суду надійшов відзив ДП «УКРНТЦ «Енергосталь`на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій відповідач посилається на неточність в розрахунках при обчисленні середнього заробітку, необхідність сплати позивачем судового збору, а також заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 на підставі наказу від 04.03.2005 року №183-к посаді інженера другої категорії у відділі теплогазовикористання Державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» з 04.03.2005, згідно з Наказом № 361к від 23 вересня 2019 його було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис (а.с. 8-10).

Відповідно довідки ДП «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» від 15.10.2019, заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.03.2019 до 30.09.2019 складає 78910,23 грн. (а.с. 21)

Згідно з розрахунком середньої заробітної плати, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , виходячи із заробітку за 2 місяці(липень-серпень) 2019 року складає 286,10 грн. (а.с. 13)

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 зазначає, що після її звільнення до теперішнього часу з нею не було проведено повного розрахунку по заробітній платі. Судовий наказ про стягнення на користь ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати - скасовано. Відповідач у відзиві на спростування цієї інформації не подав суду жодних відомостей.

Таким чином, суд дійшов висновку при звільненні позивача і до теперішнього часу з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати, що є підставою для стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розрахунок середнього заробітку здійснюється за останні два повні робочі місяці: відповідно до вимог Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз. З п. 2 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Обчислення середньої заробітної плати здійснюється стороною позивача на підставі п. 8 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100, яким встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Середньоденна заробітна плата позивача розрахована з врахуванням вимог вказаного порядку, відповідає відомостям розрахунковим листкам за період 01.2019-09.2019(а.с.15-16), а також довідці ДП «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» від 15.10.2019 та складає 286,10 грн. без врахування податків.

Позивачем розраховано розмір середнього заробітку за період з 30.09.2019 до 05.03.2020 за 109 робочих днів сума 31184,90 грн. Заперечень щодо уточнених позовних вимог від відповідача до суду не надходило.

Станом на дату ухвалення рішення «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» фактично не розрахувався з ОСОБА_1 щодо виплати заробітної плати, чим здійснив затримку щодо її зарплати у період з 06.03.2020 до 27.07.2020, за 95 робочих днів, внаслідок чого склалася заборгованість сумі 27179,50 грн.

Отже, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення складає 58364 грн. 40 коп. (286 грн. 10 коп. х 204 робочих днів), що і підлягає стягненню в межах позовних вимог.

При звільненні позивачу ОСОБА_1 не було виплачено остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 78910, 23 грн., суми середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день ухвалення рішення в розмірі 58364,40 грн., яка стягується на користь позивача з відповідача, враховуючи межі позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доказів на спростування доказів позивача відповідачем до суду не надано, а враховуючи вимоги ст. 84 ЦПК України суд визнає обставини невиплати заробітної плати встановленими під час розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Враховуючи, що судові витрати, пов`язані із зверненням до суду ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу включаються до загальної суми судових витрат, а також, що позивачем представлений до суду договір про надання правової допомоги, детальний опис послуг, з вартістю наданих послуг та кількості витрачених представником годин, квитанції про їх сплату в розмірі 2000 грн., що є спів мірним з розміром позовних вимог, таким чином підлягаю задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» (61166, м. Харків, просп. Науки, б.9, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з 01.03.2019 до 03.09.2019 включно в розмірі 78910 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот десять) гривень 23 коп.

Стягнути з державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» (61166, м. Харків, просп. Науки, б.9, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30.09.2019 до 27.07.2020 в розмірі 58364 (п`ятдесят вісім тисяч триста шістдесят чотири) гривень 40 коп.

Стягнути з державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» (61166, м. Харків, просп. Науки, б.9, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з державного підприємства «УКРНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ» (61166, м. Харків, просп. Науки, б.9, ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я. В. Губська