РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку приватизації та на 1/2 частину цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що зазначена квартира належала їм з братом на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло №4104, яке видане 23.02.1998р. Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. На даний час оригінал цього правоустановчого документа втрачений, у зв`язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_2 .

Крім того, він не може підтвердити своє право власності на частку зазначеної квартири і реалізувати правомочності власника, тобто вільно розпорядитись зазначеним майном, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Курінна О.І. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити.

Представник відповідача - територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Рибалкіна Я.М. в судове засідання не прибула, подала заяви про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення відповідно до закону.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Крім того, відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

Згідно з ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_1 належить в порядку приватизації на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та його брату ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло №4104, яке видане 23.02.1998р. Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Вказане Свідоцтво було зареєстровано ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2000р., реєстровий №268/37848.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_2 .

На момент смерті він був зареєстрований та проживав разом з рідним братом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді частки зазначеної квартири.

21.05.2020р. позивач ОСОБА_1 як спадкоємець другої черги за законом звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Коваленко В.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідного брата ОСОБА_2 і нотаріусом заведена спадкова справа №15/2020, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі НОМЕР_1 , яка на час розгляду справи є чинною.

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Коваленко В.В. від 21.05.2020р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач правомірно набув право власності на спірну квартиру, зокрема, на 1/2 її частину в порядку приватизації державного житлового фонду, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло №4104 від 23.02.1998р., видачу якого підтверджено довідкою Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради №6 від 07.07.2020р. та інформацією ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за №4389 від 01.07.2020р.

При цьому, судом встановлено, що на даний час оригінал Свідоцтва про право власності на житло №4104 від 23.02.1998р., яке підтверджує право власності позивача на зазначену частку квартири, втрачено та не може бути відновлено в передбаченому законом порядку, що позбавляє позивача реалізувати своє право власності.

Також суд вважає встановленим та доведеним, що позивач правомірно набув право власності на іншу 1/2 частину зазначеної квартири в порядку спадкування після смерті свого брата, оскільки як спадкоємець другої черги, який на час смерті спадкодавця постійно проживав з ним за однією адресою, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, але не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Однак, на думку суду, відсутність правовстановлюючого документа не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини.

При цьому, судом встановлено, що право власності на спадкове майно було набуто померлим ОСОБА_2 на законних підставах - в порядку приватизації державного житлового фонду, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло №4104 від 23.02.1998р., яке видано Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради і нею на даний момент не оспорюється.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом порядку підтвердити своє право власності на зазначену квартиру, оформити в нотаріальному порядку право на спадщину після смерті брата, чим порушується (не визнається) його право власності на спірне майно.

Тому, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, це право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на вказану квартиру.

На підставі викладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.15,16,316,321,328,345,392,1216,1218,1223,1262,1268,1269 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як на частку в спільному сумісному майні в порядку приватизації державного житлового фонду.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

03.08.2020