Справа № 159/973/19 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/44/20 Категорія: 1 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюха Дмитра Юрійовича та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, уточнивши яку (а.с.110) мотивує тим, що на виконанні у Ковельському міськрайвідділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавчий лист від 13.06.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У зв`язку із суттєвою зміною прожиткового мінімуму на дитину та внесенням змін до Сімейного кодексу України щодо визначення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вона звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки, так як син досяг повноліття, за результатами розгляду якого постановою Волинського апеляційного суду від 15.08.2019 рішення місцевого суду від 03.05.2019 було скасовано та в позові відмовлено з тих підстав, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів за положеннями ст. 192 СК України; що саме органи ДВС повинні приводити у відповідність розмір аліментів, визначений рішеннями судів до 03.07.2018 до мінімального гарантованого розміру аліментів, що визначений ст. 182 СК України.

На її звернення 28.08.2019 до ВДВС із заявою про здійснення перерахунку аліментів, що стягуються з боржника за рішенням суду на неповнолітню дочку до мінімального гарантованого розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, їй було відмовлено у здійсненні такого перерахунку з посиланням на те, що це призведе до зміни рішення суду.

У зв`язку з безпідставною відмовою державного виконавця у здійсненні перерахунку розміру аліментів вона позбавлена можливості на отримання гарантованого розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Мацюха Д.Ю. щодо відмови у проведені перерахунку аліментів, що стягуються з боржника ОСОБА_3 за рішенням суду від 13.06.2013 у розмірі 750 грн. відповідно до гарантованого розміру аліментів, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зобов`язати державного виконавця ВДВС Мацюха Д.Ю. провести такий перерахунок і стягнення аліментів у належному розмірі, починаючи з 03.07.2018.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені заявника ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

У відзивах на апеляційну скаргу ВДВС та боржник ОСОБА_3 (кожен зокрема), посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, ВДВС надіслав письмове клопотання, у якому, просить розглядати справу за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду та зазначеному у виконавчому документі у даному випадку це є тверда грошова сума, а передбачені Законом зміни та положення СК України про стягнення аліментів у розмірі, що становить не менше мінімального гарантованого розміру стосуються лише випадків, коли стягнення аліментів за рішенням суду визначено у частці від доходу матері, батька дитини. Крім того, виконавче провадження повторно відкрите відповідно до поданої стягувачем заяви лише 11.02.2019 і перебуває на виконанні не у того державного виконавця, чия бездіяльність оскаржується.

Проте, такі висновки зроблені помилково, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області /на даний час Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)/ перебуває відкрите 11.02.2019 виконавче провадження з приводу стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.25).

Листом від 06.09.2019 Ковельський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та стягненні аліментів у законодавчо встановленому мінімальному гарантованому розмірі (а.с.99).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одними із засад здійснення виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність (ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Стягнення аліментів у визначеному законом мінімальному розмірі на дитину віднесено саме до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Таким чином, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів та не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, оскільки законодавством передбачено механізм приведення аліментів, незалежно від їх розміру, визначеного рішенням суду, до гарантованого розміру, визначеного законом, який періодично змінюється і буде змінюватися надалі.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для перерахунку аліментів.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно вважав, що передбачені Законом зміни та положення СК України про стягнення аліментів у розмірі, що становить не менше мінімального гарантованого розміру стосуються лише випадків, коли стягнення аліментів за рішенням суду визначено у частці від доходу матері, батька дитини.

Офіційне тлумачення законів покладено на Конституційний Суд України. А цим Судом такого тлумачення, як вважав суд першої інстанції, не здійснювалося.

Також безпідставним є посилання суду на ту обставину, що заявником оскаржено дії не того державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавчий лист.

Лист від 06.09.2019 Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та стягненні аліментів у законодавчо встановленому мінімальному гарантованому розмірі підписано ОСОБА_7 , тобто посадовою особою цього органу і в його тексті не зазначено іншого прізвища державного виконавця, який фактично виконує судове рішення (а.с.99).

Таким чином, висновок суду про відмову у скарзі ОСОБА_1 і з цих підстав зроблено з порушенням норм процесуального права.

Разом із тим, з урахуванням того, що повторно виконавче провадження за заявою стягувача відкрито лише 11.02.2019, то саме з цієї дати слід проводити перерахунок аліментів, а не з 03.07.2018, як заявила ОСОБА_8 ..

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і ухвалення нового судового рішення.

У зв`язку із частковим задоволення апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за її подання підлягають відшкодуванню заявнику органом державної виконавчої служби (ст.452 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати неправомірною відмову Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області /на даний час Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)/ у проведенні перерахунку аліментів до мінімального гарантованого розміру, що становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються із ОСОБА_3 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 13 червня 2013 року.

Зобов`язати державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на виконанні якого перебуває виконавче провадження провести перерахунок аліментів до мінімального гарантованого розміру, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються із ОСОБА_3 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 13 червня 2013 року, починаючи з 11 лютого 2019 року.

Стягнути з Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді