Справа № 201/7103/20
Провадження № 2-з/201/131/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко Вікторя Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Державне підприємство «Сетам» про визнання договору дарування квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 липня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко Вікторя Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Державне підприємство «Сетам» про визнання договору дарування квартири недійсним.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що 28 грудня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу квартири її мати ОСОБА_4 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 за кредитні кошти, які були надані їй за кредитним договором № ML-301/558/2006 від 28 грудня 2006 року, укладеним з АТ «ОТП Банк». 28 грудня 2006 року між матір`ю та АТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки № PCL-301/520/2006, за умовами якого мати передала належну їй квартиру в іпотеку АТ «ОТП Банк». ІНФОРМАЦІЯ_1 2014 року мати померла. Спадщину прийняли заявник та її молодша сестра ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 року АТ «ОТП Банк» уклав договір відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-301/558/2006 та договором іпотеки № PCL-301/520/2006 від 28 грудня 2006 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», яка в подальшому передала право вимоги боргу ОСОБА_3 . В свою чергу 27 грудня 2018 року право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 31 грудня 2018 року право власності на квартиру було передано ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. за реєстровим №565 від 31 грудня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 її тато, ОСОБА_6 , який на той час діяв в інтересах неповнолітніх дітей, звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», Акціонерне товариство «ОТП Банк», Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Відділ обліку проживання фізичних осіб про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Разом з вищевказаною позовною заявою була подана заява про забезпечення позову, яку ухвалою судді Жовтневого районного суду Ткаченко Н.В. від 28 травня 2019 року було задоволено та заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 іншим шляхом, в тому числі але не виключено, вчиняти дії щодо вселення у зазначену квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_7 та його малолітніх дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по цивільній справі № 201/4783/19 від 19 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було задоволено в повному обсязі. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року вказане вище рішення було скасовано та постановлено нове рішення, з яким в задоволені позову було відмовлено.

17 червня 2020 року до спірної квартири увірвався представник ОСОБА_2 , приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л.А., які вимагали виселення усієї родини.

02 липня 2020 року з Реєстру речових прав на нерухоме майно заявнику стало відомо про те, що 26 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування спірної квартири. Того ж дня приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_3 та накладено арешт на спірну квартиру.

Як зазначає заявник, виселення її родини та укладення договору дарування квартири було здійснено в період дії ухвали суду від 28 травня 2019 року, а отже договір дарування квартир підлягає скасуванню.

Згідно інформації, що міститься на офіційному сайті ДП «Сетам» 03 серпня 2020 року призначені торги з продажу квартири. На думку заявника, продаж квартири на торгах для погашення штучно створеної заборгованості ОСОБА_3 є намаганням значно утруднити або взагалі унеможливити повернення квартири законним власникам.

З урахуванням викладеного заявник просить заборонити будь-яким особам, у тому-числі ДП «Сетам» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеної вище квартири, а також заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо розпорядження зазначеною квартирою іншим шляхом.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Заявником не наведено обґрунтувань, яким чином заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження квартири забезпечить виконання рішення суду про визнання договору дарування квартири недійсним, у випадку прийняття його на користь позивача, або стане перепоною у його виконанні. Окрім того в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає що забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірної квартиру може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 149, 150, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко Вікторя Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Державне підприємство «Сетам» про визнання договору дарування квартири недійсним залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова