ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 711/568/19
Провадження № 22-ц/821/1282/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення моральної шкоди, у складі судді: Позарецької С. М.,

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року позивач звернувся в суд до відповідача з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані перебуванням позивача з серпня 2007 року у трудових відносинах з відповідачем та застосуванням до нього роботодавцем, дисциплінарного стягнення у вигляді оголошенням догани відповідно до наказу від 15 лютого 2018 року № 3-п/кз.

Вказані обставини послугували підставою для звернення ОСОБА_1 в суд до відповідача з відповідним позовом, результатом розгляду якого стало ухвалення, залишеного постановою Апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2018 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2018 року про визнання незаконним та скасування наказу ПАТ «Черкасиобленерго» про застосування дисциплінарного стягнення та оголошення догани ОСОБА_1 .

В силу незаконних дій позивачу відповідачем завдано моральну шкоду яку він оцінив в розмірі 234 731 грн 25 коп. та просив стягнути з роботодавця, звертаючись з даним позовом до місцевого суду загальної юрисдикції.

04 червня 2020 року відповідачем ПАТ «Черкасиобленерго» в особі голови правління О. Самчука подано клопотання про закриття провадження у справі, з підстав порушення ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року провадження про визнання ПАТ «Черкасиобленерго» банкрутом та триваючої процедури розпорядження майном.

Клопотання обґрунтоване посиланням на норми п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ст. 7, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ч.1 ст. 255 ЦПК України та мотивоване тим, що за приведених обставин вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження підлягає закриттю.

Ухвалою Придніпровського районного м. Черкаси від 04 червня 2020 року у задоволенні клопотання ПАТ «Черкасиобленерго» про закриття провадження у справі, відмовлено.

Передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення моральної шкоди до Господарського суду Черкаської області на розгляді якого перебуває справа № 14-01/1494 про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

Ухвала мотивована тим, що оскільки з моменту порушення провадження у справі про банкрутство відносно відповідача, останній перебуває в особливому правовому режимі, а тому справа належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського, в провадженні якого і перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи, що учасниками справи як на час відкриття провадження у справі так і на час підготовчого провадження та судового розгляду справи не було повідомлено те, що відповідач перебуває в процесі процедури банкрутства, тому підстави для задоволення клопотання про закриття провадження, відсутні.

При цьому, суд керувався відповідними нормами ЦПК України, ГПК України, Кодексу України з процедур банкрутства, а також врахував висновки щодо застосування відповідних правових норм викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, якою зокрема констатовано, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. при цьому, закриття провадження у цій справі неможливе, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Черкасиобленнерго» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, помилковим тлумачення вимог спеціальних законів, якими врегульовано питання банкрутства, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції мав застосувати норми законодавства, що чинні на момент вчинення окремої процесуальної дії, зокрема, закриття провадження у справі. Оскільки на час вирішення питання про можливість подальшого розгляду справи у порядку цивільного судочинства, діяло правило, за яким вказаний спір, але до відкриття провадження у справі, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Крім того, скаржник просив вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 500 грн, докази про остаточний розмір яких скаржник зобов`язувався додати протягом строку визначеного чинним законодавством.

Позивач ОСОБА_1 , скориставшись правом передбаченим ст. 360 ЦПК України, скерував до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Черкасиобленерго» та залишити в силі оскаржувану ухвалу суду.

При цьому зазначив, що за його переконанням висновки суду є цілком обґрунтованими та такими, що відповідають правовим нормам, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами та не позбавляють можливості його, як позивача, здійснити захист порушеного права в суді відповідної юрисдикції виходячи з підстав перебування відповідача в особливому правовому режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині передачі справи на розгляд до іншого суду оскаржується та входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В частині вирішення питання, по заявленому відповідачам клопотанню, вказана ухвала не оскаржується.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та матеріали справи в межах доводів скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки висновки суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції розцінює як цілком вмотивовані та обґрунтовані.

Матеріалами справи встановлено, що в січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», з яким перебував у трудових відносинах, про стягнення моральної шкоди заподіяної, за його твердженням, неправомірними діями відповідача, як роботодавця, у розмірі 234 731 грн 25 коп.(т. 1 а. с. 1-13).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, а також призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 153, 154).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2019 року по справі призначена судово-психологічна експертиза, проведення якої доручено експертам Київського НДІСЕ (т. 2 а. с. 146-148).

Вказану ухвалу суду разом з матеріалами справи направлено на виконання до експертної установи.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2020 року експертам Київського НДІСЕ продовжено строк проведення судом судово-психологічної експертизи до 15 березня 2020 року (т. 2 а. с. 163).

03 лютого 2020 року, в якості одного з додатків поданої до суду заяви ОСОБА_1 про призначення судового засідання, скеровано лист експерта зі змісту якого вбачається, що виконання призначеної у справі експертизи можливе лише у 1 му кварталі 2021 року (т. 2 а. с. 170).

Листом від 15 травня 2020 року судом витребувано матеріали справи у експертної установи (т. 2 а. с. 209).

01 червня 2020 року матеріали справи Київським НДІСЕ повернуті на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси без виконання ухвали від 04 вересня 2019 року про призначення судово-психологічної експертизи для подальшого вирішення питання щодо визначення експертної установи, оскільки експертиза не може бути проведена у строки, визначені ухвалою суду (т. 2 а. с. 222).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2020 року поновлено провадження у вказаній справі (т. 2 а. с. 252).

04 червня 2020 року відповідачем ПАТ «Черкасиобленерго», в особі голови правління О. Самчука, подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року порушено провадження у справі № 17-14-01/1494 про визнання ПАТ «Черкасиобленерго» банкрутом. На даний час триває процедура розпорядження майном.

При цьому, послався на п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ст. 7, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 1 ст. 255 ЦПК України. До заяви долучено копію ухвали Господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року у справі №01/1494 про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Агенство регіонального розвитку паливно-енергетичного комплексу «А/РТЕК» м. Черкаси до ВАТ «Черкасиобленерго» м. Черкаси про визнання банкрутом. Даною ухвалою введено мораторій на задоволення майнових вимог кредиторів за виключенням виплати заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю громадян, авторської винагороди (т. 2 а.с. 224 226).

Згідно детальної інформації про юридичну особу ПАТ «Черкасиобленерго» в розділі «дані про перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санації..» зазначено про те, що 06.08.2012 порушено справу про банкрутство (підстава: судове рішення Господарського суду Черкаської області у справі про банкрутство юридичної особи №01/1494 від 14.05.2004 (т. 2 а.с. 232 235).

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Нормами ЦПК України, чинними на час постановлення оскаржуваної ухвали, не передбачено передачу справи до іншого суду, якщо позивачем порушена предметна та суб`єктна юрисдикція (підвідомчість).

У випадку порушення позивачем предметної та суб`єктної підсудності, суддя відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Після відкриття провадження у справі, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Однак, судом першої інстанції вірно було враховано, що 18 жовтня 2018 року Верховною Радою України прийнято Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів.

Кодекс набрав чинності 21 квітня 2019 року (опубліковано в газеті «Голос України» від 20.04.2019 року № 77) та введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності, тобто з 21 жовтня 2019 року.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Пунктом 4 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу з процедур банкрутства установлено, що з дня введення його в дію подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник встановлено ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, зазначена норма Кодексу України з процедур банкрутства містить вказівку на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та процесуальне правило про передачу справ, стороною в яких є боржник, незалежно від юрисдикції цього спору.

Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 607/6254/15-ц (за позовом фізичної особи до ДП «Укрветсанзавод» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсним запису в трудовій книжці про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки видачі трудової книжки та виплати належних сум при звільненні, стягнення заборгованості із заробітної плати з нарахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди), у постанові від 15 січня 2020 року зазначено, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Водночас колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що провадження підлягало закриттю в порядку ст. 255 ЦПК України, а не передачі на розгляд до Господарського суду Черкаської області, оскільки такі дії перешкоджатимуть позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, судом першої інстанції вірно застосовано положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки вони є нормами прямої дії і передбачають можливість в процесуальному порядку передачі справ, віднесених до цивільної юрисдикції, на розгляд суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, якщо провадження у таких справах відкрито до введення в дію Кодексу.

Водночас не має правового значення черговість відкриття провадження у цивільній справі та у справі про банкрутство.

У даній справі суд першої інстанції врахував, що з огляду на те, що відносно відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» порушено справу про банкрутство, розгляд цивільної справи, у якій він за правовим статусом є відповідачем і до нього пред`являються майнові вимоги, за правилами цивільного судочинства не узгоджувався з положеннями ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства у якій є пряма вказівка на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Такий розгляд повинен закінчитися за правилами саме господарського судочинства, адже таке урегулювання процедури розгляду спору позивача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює як усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства, так і всі дані щодо його майна, а відтак не призведе до порушення прав учасників справи про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго» та до зменшення майнових активів боржника.

Таким чином, вимога апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали суду та закриття провадження у справі є безпідставною.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оскільки передача справи для подальшого розгляду від неналежного суду до належного суду, відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року про право особи на справедливий суд.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, і підстав для скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2020 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги скаржника не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Текст постанови складено 29 липня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

Л. В. Нерушак