ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах посилаючись на те, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 . З січня 2018 року, дитина постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні. За рішенням суду за його позовом визначено місце проживання доньки за місцем його проживання. Станом на 14.11.2019 року нараховано заборгованність по аліментах у сумі 49563,73 грн. Разом з тим, він несе витрати по утриманню дитини, а тому просить звільнити його від сплати заборгованності по аліментам.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах залишено без руху.

29.05.2020 року, через канцелярію суду, надійшла письмова заява від позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала і просила у його задоволені відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи судом встановлено, що 19 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 5. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_4 залишено проживати разом з матірю ОСОБА_7 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , за виконавчим листом №2/381/472/15 від 24.03.2015 виданого на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2/381/472/15 від 24.03.2015, виданого на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2015 у справі №2/381/472/15 381/963/15-ц з моменту вступу даного рішення в законну силу.

З довідки виданої Веприцькою сільською радою Фастівського району Київської області від 19.11.2019 року № 562, вбачається, що ОСОБА_4 з січня 2018 року постійно проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Частинами 1, 2 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 року змінено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначено її місце проживання за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 273 СК України суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 СК України за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати аліментів позивач посилався на те, що за рішенням суду змінено місце проживання доньки і визначено місце проживання його доньки ОСОБА_4 за його місцем проживання, а також те, що за рішенням суду його було звільнено від подальшої сплати аліментів.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким проживає дитина вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-Ш, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України.

Таким чином, обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов`язок батьків.

Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що згідно рішення суду його було звільнено від сплати аліментів на дітей але за час до винесення вказаного рішення донька ОСОБА_4 проживала з ним, однак нарахування аліментів продовжувалося, що призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті.

Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що на виконанні Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження ВП №47060685 з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/472/15 виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 24.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 03.03.2015 року.

Згідно Довідки-розрахунку заборгованості №24786-2 від 25.11.2019 року заборгованість по сплаті аліментів за ОСОБА_1 , станом на 14.11.2019 року, становить 84692,73 грн.

Постановою заступника начальника відділу Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 18.07.2019 року ВП № 47060685, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/381/472/15 виданого 24.03.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та належать ОСОБА_1 .

Таким чином, за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24.03.2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_4 в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття з 03.03.2015 року.

Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 47060685 державним виконавцем Вінницькою-Бевз В.М. відділу ДВС Фастівського МУЮ було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/381/472/15 від 24.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В позовних вимогах позивач просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 49563,73 грн. нарахованої на підставі виконавчого листа № 2/381/472/15 від 24.03.2015 року.

Разом з тим, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 року (рішення набрало законної сили 02.08.2019 року) визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 за місцем проживання батька однак, щодо малолітньої ОСОБА_5 рішень про місце проживання з батьком судом не приймалося.

Також, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів за виконавчим листом № 2/381/472/15 від 24.03.2015 року та зупинено стягнення аліментів з моменту вступу рішення в законну силу (рішення вступило в законну силу 14.11.2019 року).

Станом на 14.11.2019 року заборгованість по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_1 становила 84692,73 грн (Довідка-розрахунок заборгованості №24786/2 від 25.11.2019( а.с.20).

Отже, звертаючись до суду з даним позовом позивачем не обґрунтовано та не надано належних доказів про наявність обставин, що мають істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/381/472/15 від 24.03.2015 року за вказаним ним період, при цьому ним не враховано обставини про те, що за вказаним виконавчим листом аліменти стягуються на двох доньок, одна з яких проживає з матір`ю, а місце проживання доньки ОСОБА_4 визначено рішенням яке вступило в законну силу лише 02.08.2019 року, не обґрунтовано суму, яку просить звільнити від сплати. Так загальна сума заборгованості станом на 14.11.2019 рік, час припинення стягнення аліментів становить 84692,73 грн.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві та належних доказах, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 4,12,13,76-82,89,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст.141,160,161,180,197,267-271,273 СК України, Закону України "Про охорону дитинства", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер - НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстр.: АДРЕСА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей