ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2020 року

м. Харків

справа № 643/10618/19

провадження № 22-ц/818/1819/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року, постановлене під головуванням судді Довготько Т.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 19 листопада 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, стягнути з позивачки на користь відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відсутні підстави для визначення позивачці додаткового строку на прийняття спадщини за законом після смерті батька, оскільки вона була обізнана про смерть спадкодавця, на час його смерті перебувала у місті Харкові та мала реальну можливість звернутися з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 не надано належних та беззаперечних доказів поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини після смерті їх батька.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити відповідачці у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки призвели до неможливості подати заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України. При цьому пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (13-15 т.1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер (а.с.11 т.1).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 .

Батьки сторін, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розлучилися (а.с.96).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 80).

03 травня 2019 року ОСОБА_2 у встановлений законом строк подала заяву до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.92).

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори №2423 від 28 травня 2019 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що вона не подала документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.106-107).

14 червня 2019 року ОСОБА_1 також подала заяву до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори №2784 від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька в зв`язку з тим, що вона не прийняла спадщину у строк, визначений законом, та не подала документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.18-20).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 , посилалася на те, що наявні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки строк для прийняття спадини вона пропустила з поважних причин. Зазначає, що постійно (близько трьох років) проживає разом із своєю родиною на території Грузії. За тиждень до смерті батька, вона прилетіла до м.Харкова та здійснювала догляд за ним. Похоронами батька займалися всі разом: вона, мама та сестра. Після смерті батька вона здійснювала догляд за матір`ю, яка хворіла. ІНФОРМАЦІЯ_6 остання померла. Вказує, що вона знаходилась у такому стані, що не могла звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини у цей час. Після поховання матері, у лютому 2019 року вона повернулася до Грузії до своєї родини. Перебувала у Грузії до 12 червня 2019 року. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що мала намір звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але з лютого 2019 року її самопочуття погіршилося, вона неодноразово зверталася на території Грузії до лікарів з приводу загострення хвороби сердцево-судинної системи. А починаючи з 12 травня 2019 року вона перебувала на лікуванні у лікарні в м. Тбілісі, що не дало їй можливості своєчасно реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті батька. Лише у червні 2019 року вона повернулася у м.Харків. 19 червня 2019 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і зазначила про поважні причини пропуску, але нотаріус їй роз`яснила, щодо необхідності звернення до суду. У зв`язку з цим позивачка просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від неї.

У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно з ч.3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини суд визнав поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим.

Водночас, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зокрема, поважними причинами пропуску строку визнаються: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17.

Сторони не заперечують, що ОСОБА_1 проживає разом із своєю родиною на території Грузії.

Згідно копій медичної документації, мати сторін ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_3 тяжко хворіла та потребувала догляду. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 вилетіла до Грузії, де перебувала до 12 червня 2019 року.

При цьому у період з 11.05.2019 року по 20.05.2019 року позивачка перебувала на лікуванні з діагнозом гостра пневмонія (а.с.66-67).

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 сплив 17 травня 2019 року , а із заявою до нотаріуса ОСОБА_1 звернулась 14 червня 2019 року.

При цьому станом на час закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини - 17 травня 2019 року позивачка знаходилась за місцем проживання своєї родини у іншій державі - Грузія, та у зв`язку із хворобою не мала можливості повернутися в Україну.

Факт хвороби позивачки підтверджується довідкою сімейного лікаря (а.с.66-67 т.1).

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що причини пропуску позивачкою строку на звернення з заявою про прийняття спадщини - є поважними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини із порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визначення додаткового строку позивачці для прийняття спадщини, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 30.07.2020 року.