Справа № 456/3735/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/3470/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року по справі №456/3735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном. В обґрунтування заяви покликалась на те, що по дорозі до Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області її представнику по довіреності ОСОБА_6 , який направлявся з виконавчим листом по справі №456/3735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном для пред`явлення його до виконання, стало погано, він втратив свідомість та опинився в Стрийській ЦРЛ з діагнозом інсульт. Після виписки з Стрийської ЦРЛ вищевказаний виконавчий лист її представником було втрачено.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року по справі №456/3735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що протягом тривалого періоду часу, а саме з моменту втрати виконавчих документів 09.03.2018 року і до моменту подання заяви про видачу дублікату виконавчого документу - 16.04.2019 року, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_6 не вчиняли жодних дій по розшуку втрачених документів. Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Стверджує, що пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи вказують на те, що заявник не вживав жодних дій для реалізації своїх прав.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року по справі №456/3735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном, було втрачено, строк встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився, вжитими заходами розшукати його не вдалося.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст п. 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Саме такі правові висновки сформульовано у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Отже, за змістом згаданої норми діючого законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно було втрачено.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2016 року ухвалено зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 на праві приватної власності 1/3 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями приналежними до будинку шляхом зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 забезпечити ОСОБА_1 безперешкодний доступ у приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями приналежними до будинку.

В частині позовних вимог щодо надання ОСОБА_6 безперешкодного доступу в приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями приналежними до будинку - відмовлено.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до знесення за власний рахунок прибудови, позначеної в технічному паспорті будинку літерою «а-2», розміром 6,55 м х 3, 95 м, сарай, позначений літерою «Г», розміром 3, 20 х 2, 00 м. до житлового будинку АДРЕСА_1 - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.01.2017 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2017 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2016 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26.01.2017 року залишено без змін.

З заяви ОСОБА_1 поданої 10.10.2017 року за вхідним номером 14603 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 23.10.2017 року отримала чотири виконавчі листи по справі №456/3735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном.

З відповіді Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15.04.2019 року № 15.13-08/6999 ОСОБА_1 вбачається, що Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області згідно даних АСВП станом на 15.04.2019 року виконавчих документів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном у відділі не перебуває.

Згідно довіреності посвідченої 20.03.2013 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Васьків Л.М. вбачається, що ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси перед фізичними особами, а також в будь-яких органах державної влади та управління та всіх державних, громадських та інших органах і організаціях, в органах державної виконавчої служби, в усіх судових установах. Строк дії довіреності десять років.

З виписки №1980 виданої Стрийською ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.03.2018 року по 14.03.2018 року з діагнозом ГПМК в басейні правої сонної артерії.

Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №837361 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано третю групу інвалідності на підставі загального захворювання.

Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи, що виконавчі листи по даній справі були видані 23.10.2017 року, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_1 звернулась в суд 16.04.2019 року, рішення суду від 13.07.2016 року не виконано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для видачі стягувачу ОСОБА_1 дубліката вказаного вище виконавчого листа.

Доводи апелянта про те, що заявником не доведено факту втрати виконавчого листа є безпідставними, оскільки наведене вище положення пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України містить імперативну норму щодо видачі дубліката виконавчого листа, за умови дотримання заявником строку подання такої заяви, тобто до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст.381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року про видачу дубліката виконавчого листа - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Н.М.Курій

О.Я. Мельничук