23.01.2020
Ленінський районний суд м. Харкова
УХВАЛА

23 січня 2020 року Справа № 642/296/20;

Провадження № 2-з/642/1/20

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., за відсутністю сторін по справі, розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявником надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на транспорті засоби, які належать ОСОБА_2 :

1.31.10.2016 року ГАЗ 24,(1980), білий, №дв. НОМЕР_1 , №куз.36283

2.03.04.2008 року - MITSUBISHI LANCER 1.5, (1987), червоний, №дв. G15BHW0452, №куз.JMBLNC12VHU4528888;

3.08.09.2010 року MAZDA 6, (2010), чорний, №дв. НОМЕР_2 , №куз. НОМЕР_3 .

Необхідність вжиття саме цього заходу забезпечення позову заявник мотивував тим, що ним готується до суду позовна заява, яка буде незабаром подана до суду, відповідач за борговою розпискою зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 336890,00 грн., але до теперішнього часу боргове зобов`язання не виконав. У заявника є побоювання, що відповідач може перереєструвати все своє майно, як тільки дізнається про наявність до нього позову у суді.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання можливого судового рішення. Окрім цього на сьогоднішній день позовної заяви в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова немає, що перешкоджає суду вирішити питання обґрунтованості заяви про забезпечення позову, не надано жодних доказів, на підставі чого можна робити ці висновки.

Окрім цього позивачем, у порушення ст. 151 ЦПК України, не доведено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Отже, у відповідності із зазначеними нормами процесуального права, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Євтіфієв