Справа № 588/616/20
№ провадження 2/588/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Сумцова Є.С. , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача Мальченка Д.В. , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом СУМЦОВА Євгена Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у квітні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , який мотивує тим, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:001:2087, яка розташована на території Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

На початку березня 2020 року позивачу стало відомо, що між нею та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 15 липня 2017 року , нібито, було укладено Договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 надала, а орендар прийняв у строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку. Позивач невідкладно звернулася до відповідача із заявою, якою запропонувала розірвати даний Договір за взаємною згодою сторін як такий, що був укладений з порушенням норм чинного цивільного законодавства, оскільки, зокрема, Положення даного Договору ОСОБА_1 не підписувала, умови Договору погоджені не були, орендну плату позивач не отримувала.

У відповідь відповідач повідомив, що згоди на розірвання Договору він не надає і має намір надалі здійснювати свої права та виконувати обов`язки за укладеним договором до кінця строку його дії.

Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій та/або натуральній формі виплат і послуг у розмірі 6000,00 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідач тричі впродовж 2017-2019 років систематично неналежно виконував свій обов`язок зі сплати орендної плати. На адвокатський запит ОСОБА_3 не надав копій відомостей чи інших документів про виплату позивачу за період з 15.07.2017 року орендної плати. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених ОСОБА_1 доходів відповідач взагалі не сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, представник позивача вважає, що систематичне невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати є підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

Посилаючись на указані обставини представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 15.07.2017 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 зареєстрований комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області 08 серпня 2017 року, номер запису про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21811669.

Стислий виклад заперечень відповідача

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та його представник адвокат Мальченко Д.В. заперечили проти позову. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Мальченко Д.В. посилався на те, що позивач стверджує, що спірний договір оренди землі від 15.07.2017 року вона не підписувала, зі змістом договору не ознайомлена, проте заявляє лише єдину вимогу розірвати договір оренди земельної ділянки від 15.07.2017 року, що свідчить про визнання ОСОБА_1 факту укладення такого договору. Відповідач та його представник стверджували, що обов`язок щодо сплати орендних платежів за спірним Договором виконується у повному обсязі, позивачем не доведено наявність систематичної заборгованості зі сплати орендної плати у відповідача. Ця обставина підтверджується списками на отримання орендної плати за 2017 рік в сумі 3000 грн, за 2018 рік в сумі 1000 грн., за 2019 рік в сумі 4830 грн. Факт отримання цих коштів підтверджується особистим підписом позивача. Крім того, відповідач у 2017 році перед підписання договору сплатив 1500 грн. як завдаток до укладення спірного договору, що також підтверджується підписом позивача. За умовами спірного договору розмір орендної плати становить 6000 грн. за один календарний рік, який розраховується виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає більше 12% від її розміру. Оскільки орендна плата належить до доходів, які підлягають оподаткуванню, то відповідач як податковий агент сплачував у листопаді 2017 року, у серпні 2018 та у вересні 2019 року податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з суми нарахованої позивачу орендної плати.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 30.04.2020 року було відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 адвокатом Мальченком Д.В. 01.06.2020 року до суду подано відзив.

Протокольною ухвалою суду від 04.06.2020 задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків, приєднано до матеріалів справи додаткові письмові докази, явку позивача ОСОБА_1 визнано обов`язковою.

Представником позивача 04.06.2020 подано до суду відповідь на відзив, за змістом якого на думку останнього стороною відповідача не спростовано доводів щодо систематичного невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 обов`язку зі сплати орендної плати. Сума сплачена 13.04.2017 року в розмірі 1500 грн. до укладення спірного договору не може бути віднесена в рахунок сплати орендної плати, оскільки спірним договором не передбачено умов про сплату такого завдатку. Особисті підписи ОСОБА_1 у списках про видачу орендної плати 14.08.2017 в сумі 3000 грн. та у 2019 році в сумі 1000 грн. відсутні. Подані відповідачем Списки на отримання (видачу) орендної плати за 2017-2019 не повинні братись судом до уваги, оскільки відповідають вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 29.12.2017 року. Відповідач не надав доказів сплати орендної плати у розмірі 6000 рік щороку, починаючи з 2017 року. Подані ОСОБА_3 квитанції про сплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору не дають можливість установити, що такі платежі були сплачені саме за позивача (а.с.54-55).

Представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 адвокатом Мальченком Д.В. 26.06.2020 року подано заперечення на відповідь на відзив представника позивача, за змістом якого твердження позивача про те, що списки про виплату орендної плати, надані відповідачем не містять особистого підпису ОСОБА_1 є безпідставними та не підтверджуються жодними належними та достовірними доказами. Обов`язок доказування невідповідності підпису покладено на позивача, яка має це доводити шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи. Невідповідність Списків на виплату орендної плати, які складали відповідачем, Положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не спростовує факт отримання позивачем орендної плати. Стосовно відсутності станом на 08.04.2020 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України відомостей про суми виплачених ОСОБА_1 доходів, представник відповідача вказав, що ОСОБА_3 здійснив корегування податкової звітності і подав до Головного управління ДПС у Сумській області Податкові розрахунки за формою 1ДФ за період 4 квартал 2017 року по 3 квартал 2019 року. Після проведення корегування звітності інформація про виплачений позивачу дохід має відобразитись у відповідних відомостях у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків. Позивач крім земельної ділянки, яка використовується відповідачем, має у власності дві земельні ділянки, які використовуються ТОВ «Агрофірма «Лан-СК», яке також як податковий агент позивача повинен був також сплачувати податок на доходи фізичних осіб, проте такі відомості у поданій позивачем довідці з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відсутні, що на думку представника позивача ставить під сумнів достовірність таких доказів (а.с.103-106).

Представником позивача Сумцовим Є.С. 15.07.2020 подано до суду пояснення стосовно заперечень відповідача на відповідь на відзив, в яких він посилався на те, що подані відповідачем списки на виплату орендної плати не містять обов`язкових реквізитів первинного документу і не є належним доказом сплати орендної плати. Проведене відповідачем корегування податкової звітності не спростовує факт порушення істотних умов спірного договору, оскільки не надано достовірних доказів сплати ОСОБА_3 податків утриманих з доходів позивача.

Ухвалою суду від 20.07.2020 за клопотанням представника відповідача з Тростянецької ДПІ Охтирського управління ГУ ДПС у Сумській області витребувано відомості про доходи ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України з 15 липня 2017 року до дати відповіді.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №198927, виданого 22 грудня 2010 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :00:001:2087 (а.с.7).

На підставі договору оренди землі від 15.07.2017 року, підписаного від імені ОСОБА_1 як орендодавцем та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 як орендаря, державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області Фальченком Ю.Л. 08 серпня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 було зареєстроване речове право оренди земельної ділянки загальною площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :00:001:2087 строком на 10 років (а.с.10).

Відповідно до пунктів 9, 11, 12 спірного Договору оренди землі від 15.07.2017 року (далі - спірний Договір) орендна плата вноситься орендарем у грошовій та/або натуральній формі виплат і послуг у розмірі 6000 грн. Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року. Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. (а.с.8-9).

Підстави припинення спірного Договору шляхом його розірвання визначені пунктами 38 та 39 цього договору, які передбачають, розірвання Договору за: 1) взаємною згодою; 2) рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором; 3) внаслідок випадкового знищення , пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання; 4) з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати.

Заявою від 12.03.2020 року позивач запропонувала відповідачу розірвати спірний Договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін як такий, що був укладений з порушенням норм чинного законодавства. ОСОБА_1 у зазначеній заяві стверджувала, що на початку березня 2020 року їй стало відомо про договір оренди землі від 15.07.2017, на підставі якого вона нібито передала відповідачу в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:2087. Ознайомившись із копією наданого відповідачем Договору ОСОБА_1 повідомила останньому у заяві від 12.03.2020, що указаний Договір не підписувала, з його змістом він її не ознайомлював, примірника вона не отримала. Указаний договір не відповідає волевиявленню позивача, адже вона не має намір надавати належну їй земельну ділянку відповідачу у користування, а бажає самостійно обробляти та використовувати за призначенням. Крім того, ОСОБА_1 посилалась на те, що орендну плату у розмірі 6000 грн. не отримувала (а.с.11).

Відповідач листом від 20.03.2020 року повідомив позивачу про те, що не надає згоди на припинення дії договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання та має намір здійснювати свої права та виконувати обов`язки за укладеним договором до кінця строку дії договору (а.с.10).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час підписання спірного Договору станом на 15.07.2017) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 912/1385/17.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

У позовній заяві та у заяві ОСОБА_1 від 12.03.2020 року (а.с.11) міститься твердження про те, що ОСОБА_1 не підписувала і відповідно не мала волевиявлення на укладення 15.07.2017 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 . Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:2087.

При цьому, з одного боку, ураховуючи викладені вище твердження, ОСОБА_1 фактично заперечує існування договірних відносин з відповідачем, з іншого боку позивач посилалась на невиконання відповідачем Договору оренди земельної ділянки від 15.07.2017 року в частині сплати орендної плати.

Явка позивача ОСОБА_1 була визнана судом обов`язковою. У судовому засіданні позивач визнала, що особисто підписала спірний Договір, але не читаючи, і таким чином підтвердила факт укладення з відповідачем спірного Договору.

Як установлено судом пунктами 9, 11, 12 спірного Договору оренди землі від 15.07.2017 року (далі - спірний Договір) орендна плата вноситься орендарем у грошовій та/або натуральній формі виплат і послуг у розмірі 6000 грн. Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року. Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Представник позивача вважав, що відповідач повинен був сплатити за 2017-2019 роки по 6000 грн. щорічно, а всього 18000 грн. Незважаючи на те, що Спірний договір підписано 15.07.2017 року, за 2017 рік відповідач мав на думку представника позивача сплатити ОСОБА_1 річну суму орендної плати 6000 грн.

Вирішуючи питання про суму належної до виплати відповідачем орендодавцю ОСОБА_1 орендної плати за укладеним спірним Договором оренди землі від 15.07.2017 року, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 164.2.5 статті 164, підпункту 168.1.1 статті 168, підпунктів 170.1.2 та 170.1.4 статті 170 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду. Податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості є орендар.

Доходи, від надання в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) нерухомого майна оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % та військовим збором за ставкою 1,5%.

Податковий агент (юридична особа чи підприємець), який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача та його представника про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 як податковий агент зобов`язаний був утримувати податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18 % та військовий збір за ставкою 1,5% з суми нарахованої ОСОБА_1 річної орендної плати в розмірі 6000 грн., а тому після утримання указаних обов`язкових платежів до виплати позивачу належало 4830 грн. (6000 грн. - 1170 грн. (6000 х 19,5%).

У спірному Договорі визначена річна сума орендної плати, яка вноситься протягом року, але не пізніше останнього робочого дня поточного року. Ураховуючи, що протягом 2017 року відповідач мав право використовувати земельну ділянку ОСОБА_1 неповний календарний рік, сума орендної плати, яка мала бути виплачена відповідачем позивачу не пізніше останнього робочого дня 2017 року має визначатись пропорційно до календарних днів 2017 року після виникнення у ОСОБА_3 права оренди земельної ділянки :00:001:2087 за спірним Договором, оскільки орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Доводи позивача про те, що відповідач мав сплатити повну річну орендну плату за 2017 рік, тобто і за період до укладення Спірного договору і до отримання права оренди земельної ділянки :00:001:2087 не ґрунтуються на умовах спірного Договору від 15.07.2017 року, нормах Закону України «Про оренду землі» та ЦК України.

Відповідно до Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (за формою 1 ДФ) за 4 квартал 2017 року позивачу ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) нараховано дохід за ознакою «106» в сумі 2794,80 грн. (утримано податок на доходи 503,06 грн., військовий збір - 41,92 грн.) (а.с.97,98), за 3 квартал 2018 року та за 3 квартал 2019 року по 6000 грн. (утримано податок на доходи - 1080 грн., військовий збір - 90 грн.) (а.с. 91, 92, 95, 96, 101,102).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач з часу укладення Спірного договору оренди від 15.07.2017, у 2017 році повинен був після утримання податку та військового збору сплатити ОСОБА_1 орендну плату в сумі 2249,82 грн., у 2018 році - 4830 грн. та у 2019 році - 4830 грн.

У позовній заяві та у заяві ОСОБА_1 від 12.03.2020 року (а.с.11) міститься твердження про те, що відповідач взагалі не сплачував позивачу орендну плату за 2017-2019 року і про існування договору ОСОБА_1 дізналась у березні 2020 року.

Проте, в ході судового розгляду справи після подання відповідачем копій Списків на видачу орендної плати позивач ОСОБА_1 зазначила, що не визнається як орендна плата сума 1500 грн. від 13.04.2017, та оспорюються її особисті підписи у списках про видачу орендної плати за 2018 рік від 23.03.2018 в сумі 1000 грн. та за 2019 рік в сумі 1000 грн.

Факт отримання ОСОБА_1 14.08.2017 грошових коштів в сумі 3000 грн., та у 2019 року у сумі 3830 грн. позивачем не оспорено, позивач вказала у судовому засіданні, що не розуміла на яких умовах отримувала ці кошти.

Надаючи оцінку поданим відповідачем копіями Списків та Відомостей на отримання (видачу) орендної плати за 2017-2019 рік.

Так, відповідно до наданих відповідачем до суду копій Списків та Відомостей на отримання орендної плати ОСОБА_1 в рахунок орендної плати 13.04.2017 року виплачено 1500 грн., 14.08.2017 - 3000 грн., 23.03.2018 - 1000 грн., за 2019 рік - всього 4830 грн. (1000 грн. + 3830 грн.) (а.с.37-41).

Відповідач під час судового розгляду пояснив, що сплатив 13.04.2017 року ОСОБА_1 1500 грн., як і іншим власникам землі, до укладення договору, щоб у подальшому з останніми підписати договір.

Отже, ураховуючи доводи позивача стосовно відсутності підстав для врахування цієї суми як орендної плати за 2017 рік, пояснення ОСОБА_3 та з огляду на умови спірного Договору суд не бере до уваги сплачені 13.04.2017 1500 грн. на підтвердження виконання відповідачем вимог пункту 9 спірного Договору.

Також ОСОБА_3 пояснював, що орендну плату виплачує зазвичай готівкою двічі на рік, поряд з цим видає за бажанням кукурудзу та олію, іноді понад суму орендної плати за Договором. Зокрема, частину орендної плати у сумі 1000 грн. він видає до Великодня, а решту - у серпні.

Копії списків на отримання (видачу) орендної плати в частині виплати ОСОБА_1 14.08.2017 - 3000 грн., 23.03.2018 - 1000 грн., за 2019 рік - всього 4830 грн. (1000 грн. + 3830 грн.) суд вважає належними доказами факту виплати позивачу орендної плати відповідно до вимог пункту 9 спірного Договору.

Позивачем не доведено належними доказами її доводів про те, що підписи у списках про видачу орендної плати за 2018 рік від 23.03.2018 в сумі 1000 грн. та за 2019 рік в сумі 1000 грн. їй не належать, підписи в інших Списках не оспорено.

Суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що в силу вимог статті 81 ЦПК України саме позивач несе обов`язок доказування цієї обставини. Оскільки для установлення того чи виконано підпис у оспорюваних ОСОБА_1 списках нею необхідні спеціальні знання, така обставина має бути установлена висновком судової почеркознавчої експертизи, що також було роз`яснено судом позивачу під час судового розгляду, але відповідного клопотання не було подано.

Доводи представника позивача в частині неналежності Списків на виплату орендної плати, які складали відповідачем, як доказів виплати позивачу орендної плати у зв`язку з невідповідністю їх Положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 29.12.2017 року не беруться суд вважає необґрунтованими, виходячи з таких мотивів.

Указане Положення встановлює вимоги до оформлення готівкових розрахунків суб`єктів господарювання.

Невідповідність Списків та Відомостей на виплату орендної плати, які складались відповідачем, Відомості на виплату готівки за формою згідно з Додатком 1 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 29.12.2017 року, не свідчить про невиконання відповідачем пункту 9 спірного Договору, а може вказувати на неналежне ведення первинної бухгалтерської документації.

Відповідно до пункту 47 Положення від 29.12.2017 особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.

Оцінка судом правильності ведення відповідачем операцій з готівкою, у тому числі, складення ним при виплаті орендної плати Відомості на виплату готівки саме за формою згідно з Додатком 1 до Положення, виходить за межі предмета та підстави позову.

Такі порушення форми ведення касових операції не є підставою для розірвання спірного Договору оренди землі, а можуть бути підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій відповідним контролюючим органом.

Подані відповідачем копії Списків та Відомостей на отримання (видачу) орендної плати за 2017-2019 рік містять дані про те, що виплачується саме орендна плата, наведено перелік осіб, які її отримали, зазначена сума та дата видачі готівки, містяться підписи напроти прізвища позивача. Кожен Список та Відомість містить прізвище, ім`я та по-батькові відповідача його підпис та печатку.

За таких обставин, подані відповідачем копії Списків на отримання (видачу) орендної плати за 2017-2019 рік можна віднести до первинної бухгалтерської документації, яка є належним доказом виплати позивачу орендної плати.

Судом за клопотанням сторони відповідача була допитана як свідок ОСОБА_8 , яка суду показала, що у вільний час допомагає відповідачу на його прохання у виплаті орендної плати, знає особисто позивача у цій справі, оскільки проживає по-сусідству. ОСОБА_8 зокрема, на прохання відповідача повідомляє орендодавців («пайщиків») у кількості 16-17 осіб, що проживають у с.Дернове, про виплату орендної плати, складає відомості про її виплату, подає їх на підпис орендодавцям, а готівкові кошти видає сам ОСОБА_3 . У відомості проставляється дата і підпис. ОСОБА_1 є також «пайщиком», у 2017, 2018 та 2019 року отримувала орендну плату. Відповідач виплачує орендну плату у розмірі 4830 грн. ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_1 в її присутності особисто отримувала кожного року орендну плату і особисто ставила підпис. Орендна плата виплачується двічі на рік, частину перед Великоднем у розмірі 1000 грн., залишок у серпні у сумі 3830 грн. Після збору урожаю відповідач іноді також надає кукурудзу.

Допитана як свідок ОСОБА_9 суду показала, що майже кожного дня спілкується з позивачем, яка також як і свідок здає в оренду ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку. Вони отримують орендну плату від відповідача двічі на рік, раз на Великдень, іншу частину - восени. ОСОБА_9 зазначила, що не була присутня при виплаті ОСОБА_1 орендної плати і розмір отриманої нею плати їй невідомий.

Указані показання свідків в цілому узгоджуються з поясненнями відповідача в частині строків та порядку виплати орендної плати, але оскільки доказом отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази у виді первинної бухгалтерської документації, показання свідків, які в частині суми виплачених коштів не повністю узгоджуються з поданими відповідачем письмовими доказами, не беруться судом до уваги, оскільки не є належними та допустимими доказами указаної обставини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у 2017 році з належної до видачі ОСОБА_1 після утримання обов`язкових платежів суми орендної плати 2249,82 грн. відповідач 14.08.2017 виплатив 3000 грн. (а.с.38), з належної до виплати у 2018 році 4830 грн. позивач 23.03.2018 року отримала 1000 грн. (а.с.39), з належної до виплати у 2019 році 4830 грн. орендної плати позивач отримала за двома Відомостями на видачу орендної плати за 2019 рік 4830 грн. (а.с.40, 41).

Отже, відповідач довів факт виконання у повному обсязі обов`язку зі сплати позивачу орендної плати у 2017 та 2019 роках на умовах, визначених пунктом 9 спірного Договору. Проте, за 2018 рік позивач довів належними доказами факт виплати позивачу лише 1000 грн. з належних 4830 грн. до виплати сум орендної плати. ОСОБА_3 під час судового розгляду пояснив, що не знайшов відомості чи списку про видачу решти суми за 2018 рік, вказав, що решта орендної плати могла видаватись у натуральній формі, але документів про це він не має.

Відповідно до пункту 12 Спірного договору передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, які відповідачем до суду не було подано.

Суд не бере до уваги як належний доказ виплаченої у повному обсязі позивачу орендної плати за 2018 рік надані відповідачем та його представником копії Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (за формою 1 ДФ) за 3 квартал 2018 року, копії даних з податкового органу про суми сплачених відповідачем у 2018 році сум податків на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 59-61) та отриману з Тростянецької ДПІ Охтирського управління ГУ ДПС у Сумській області довідку про доходи ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, в якій відображено нарахований ОСОБА_3 позивачу дохід в сумі 6000 грн. від передачі майна в оренду (а.с.146). Указані докази не є належними і допустимими на підтвердження фактичної виплати позивачу указаного доходу як орендної плати за спірним договором за 2018 рік. Такі документи є належним доказом лише факту нарахування відповідачем як податковим агентом відповідного виду доходу та факту утримання та сплати відповідних сум податків і зборів.

Разом з тим, систематичної (два та більше випадків) несплати відповідачем орендної плати, передбаченої спірним Договором від 15.07.2017 року, позивач не довела та судом не встановлено.

Одноразова несплата у повному обсязі орендної плати, передбаченої договором, не є підставою для розірвання договору оренди відповідно до пункту «д» статті 141 ЗК України та частини другої статті 651 ЦК України.

Указаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 371/628/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов представника позивача адвоката Сумцова Є.С., поданий в інтересах ОСОБА_1 є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов задоволенню не підлягає, сума сплаченого ним судового збору не може бути компенсована позивачу.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов СУМЦОВА Євгена Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 серпня 2020 року.

Суддя М.В. Щербаченко