Постанова

Іменем України

28 липня 2020 року

м. Київ

справа №355/1411/16-ц

провадження №61-14745св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області

від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Баришівського відділення Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 03 травня 2019 року у складі судді Литвиненко О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2019 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Суханової Є. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Баришівське відділення публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог, судових рішень, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Баришівського відділення публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - НАСК «Оранта»), Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ НАСК «Оранта»), про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2017 року залишено без змін.

У січні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що 30 жовтня 2018 року йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, які не були і не могли бути відомі суду під час розгляду цієї справи. Зазначив, що відповідач приховав факт, що він з 2010 року до 2016 року укладав і переукладав кожен наступний рік договори страхування, страхуючи одне і теж майно, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , за цей час сплатив страхові внески на суму 5 550 грн і у відповідача на протязі семи років не виникало питання щодо його майнового стану. Разом з тим, коли стався страховий випадок, з метою уникнення від сплати страхового відшкодування відповідач вдався до спотворення його майнового стану та знищив докази, які підтверджують належність йому знищеного пожежею майна за вказаною вище адресою. Зауважив, що підґрунтям для неправомірних дій відповідача є навмисна фіксація у договорі страхування адреси майна за якою це майно відсутнє.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинам.Рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року залишено в силі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не надано доказів існування істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, які б слугували підставою для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 03 травня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Обставини, які зазначені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підтверджені доказами та фактично є припущеннями заявника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справ судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви, яка була подана в порядку статті 423 ЦПК України, оскільки вказана в ній обставина не була встановлена судом і не могла бути відомі особі, яке звертається із заявою, на час розгляду справи.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Встановивши, що заявником не надано доказів існування істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, які в розумінні статті 423 ЦПК України могли бути підставою для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 03 травня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська