ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» січня 2020 року

м. Харків

справа № 624/5/19-ц

провадження № 22ц/818/947/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2019 року в складі судді Нестеренко О.С.

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23 липня 2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначив, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті (довідка), складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 09 грудня 2018 року має заборгованість в розмірі 16 650,22 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 1418,37 грн, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 7479,64 грн, заборгованості за нарахованої пені - 6483,15 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 769,06 грн.

Вказав, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 липня 2008 року у розмірі 16 650,22 грн та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2019 року, в якому ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року виправлено описку, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1418,37 грн та суму судового збору в розмірі 150,10 грн; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін; стягнути з відповідачки судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав доводи та вимоги позову. При цьому зазначив, що в заяві-анкеті зазначено, що базова процентна ставка на рік нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році та становить 1,9% на місяць, таким чином відповідачка обізнана з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами, тому в даному випадку, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц не можуть бути застосовані; що суд першої інстанції не мав підстав приймати до уваги правовий висновок Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки цей висновок був зроблений в іншій конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб; що необхідно враховувати постанову Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 428/2873/17-ц, відповідно до якої саме по собі посилання на не ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин; що, підписуючи анкету-заяву позичальниця надала згоду, що зобов`язується екземпляр договору про надання банківських послуг отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку; що, не маючи жодних доказів проти вимог позивача, суд першої інстанції, замість посилань на факти, в обґрунтування оскаржуваного рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі; що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів; що із розрахунку заборгованості вбачається, що за весь період користування кредитною картою, відповідачкою сплачувалися кошти за користування кредитом, тому процента ставка була узгоджена сторонами; що оскаржуване судове рішення не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави; що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів; що відмовляючи у стягненні відсотків за кредитом, суд першої інстанції допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині - змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що Умови та Правила надання банківських послуг, довідка про умови кредитування (Тарифи), підписана позивачкою заява - анкета на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), з якими вона не була ознайомлена належним чином та не погодилася.

Проте, повністю з таким висновком колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (довідка).

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Зі змісту заяви-анкети вбачається, що кредитний ліміт надано в сумі 500,00 грн, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки та діє до квітня 2012 року; а також сторони погодили, що базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 1,9% в місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.7 зворот). Проте, як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування (Тарифи) базова процентна ставка, яка зазначена в заяві - анкеті, відрізняється від базової процентної ставки, яка зазначена в Умовах та Правилах надання банківських послуг та довідки про умови кредитування (Тарифи). При цьому, вона неодноразово змінювалася.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому кредитний ліміт збільшено до 6600,00 грн. Проте, штрафні санкції (штраф, пеня) в заяві - анкеті не передбачені.

Штрафні санкції разом з іншою базовою процентною ставкою, яка неодноразово змінювалась, передбачені у Умовах та Правилах надання банківських послуг та довідки про умови кредитування (Тарифи), що відповідно до статті 549 ЦК України є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України).

Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

У відповідності до пункту 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банком випускається картка на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів.

Пунктом 2.1.1.2.13 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний до закінчення останнього місяця терміну дії картки звернутись до обслуговуючого відділення банку для отримання платіжної картки з новим терміном дії. Невиконання цього обов`язку не звільняє клієнта від виконання договірних зобов`язань.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що термін внесення мінімального обов`язкового платежу за кредитом, а також овердрафту - до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Платіж включає відсотки за користування кредитом, передбачені Тарифом, частину заборгованості за тілом кредиту, штраф згідно цих Умов. Термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 1-го числа.

Пунктом 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) - терміном повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа; термін погашення штрафів і пені за кредитом - з дня нарахування.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (Тарифи) базова процентна ставка в місяць становила 3,0%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості, які повинні бути здійснені до 25 числа місяця, наступного за звітним. Проте, в заяві - анкеті зазначено базову процентну ставку 1,9% в місяць з розрахунку 360 днів у році.

Таким чином, інша базова процентна ставка, штрафні санкції встановлено тільки довідкою про умови кредитування (Тарифи) і Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачці не були відомі, оскільки вона їх не підписувала. Відповідачка підписала лише заяву позичальника від 23 липня 2008 року, яка містить анкетні дані позичальниці, інформацію щодо її працевлаштування, розмір базової процентної ставки за кредитним лімітом на момент підписання договору (1,9%), розмір та вид платіжної картки, яку вона отримує та дату, підпис позичальника, відповідальної особи банку.

Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 09 грудня 2018 року за ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 16 650,22 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 1418,37 грн, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 7479,64 грн, заборгованості за нарахованої пені - 6483,15 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 769,06 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості нарахованої пені в розмірі 6483,15 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 769,06 грн, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не звернув увагу на те, що у заяві позичальниці від 23 липня 2008 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи свідчать про те, що вони зазначені в Тарифах обслуговування кредитних карток «Універсальна» (довідці про умови кредитування) та в Умовах та Правилах надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «ПриватБанк.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (довідки про умови кредитування) та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами ознайомилася відповідачка і з ними погодилася, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати і правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (23 липня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03 січня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів зазначає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 липня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» суми заборгованості нарахованої пені - 6483,15 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 769,06 грн у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідачки по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 23 липня 2008 року, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 . Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк в частині пені та штрафів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18) тощо.

За таких обставин банк не вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення штрафних санкцій.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом через відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з наступного.

Як вбачається з анкети-заяви від 23 липня 2008 року сторони погодили, що базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 1,9% в місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.7 зворот), тобто 22,8% річних, тому наявні правові підстави для стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Проте, із розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що розмір процентної ставки неодноразово змінювався. Зокрема, в період часу з 19 вересня 2008 року по 09 липня 2012 року діяла процентна ставка 22,8 % річних, з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року - 30,00 % річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних, з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року - 43,20% річних, з 01 червня 2015 року по 17 червня 2015 року встановлено процентну ставку 2,5%, 2,9%, 3,6% на місяць, а з 18 червня 2015 року по 10 вересня 2015 року встановлено процентну ставку 2,9% та 3,6% на місяць, з 11 вересня 2015 року по 09 грудня 2018 року - 43,2% річних, про що було зазначено в Тарифах (довідці), Умовах та Правилах, з якими відповідачка не була ознайомлена.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка була ознайомлена та погодилася тільки з процентною базовою ставкою в розмірі 1,9% щомісячно, тобто 22,8% річних, однак, розрахунок проведено за змінюваними процентними ставками, які викладені в Тарифах (довідці), Умовах та Правилах, з якими відповідачка не була ознайомлена.

Оскільки відповідачка ще в грудні 2018 року користувалася кредитною карткою, з відповідачки на користь банку підлягають стягненню відсотки за процентною базовою ставкою в розмірі 1,9% щомісячно, тобто 22,8% річних, за користування кредитом за період з 19 вересня 2008 року по 09 грудня 2018 року (3704 дня).

Для визначення розміру процентів підлягає застосуванню формула: сума боргу за тілом кредиту * ставка річних % : 100 : 360 днів * кількість днів в періоді.

За таких умов розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, складає:

1418,37 грн (сума боргу за тілом кредиту) * 22,8 : 100 : 360 * 3704 днів = 3327,30 грн.

Таким чином, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 3327,30 грн, у зв`язку з чим рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні та стягненню з відповідачки на користь банку 3327,30 грн процентів за користування кредитними коштами.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, а позовні вимоги задоволено на 28,5%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 502,17 грн та апеляційної скарги в розмірі 753,26 грн, а всього 1255,43 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2019 року в оскаржуваній частині - змінити.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3327,30 грн відсотків за користування кредитними коштами.

В іншій оскаржуваній частині рішення - залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В.Маміна

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 року.