Ухвала

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 753/16690/19

провадження № 61-10719ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом

до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 15 894, 94 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він помилково, через систему інтернет-банкінг «Приват24», перерахував на картковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 8 тис. грн та 7 894, 93 грн відповідно, а всього у сумі

15 894, 94 грн, що підтверджується копією дубліката квитанції

№ Р24А476140133А98587 від 06 вересня 2018 року та копією дубліката квитанції № Р24А510380722А45074 від 12 листопада 2018 року. Між ним

та відповідачем не було укладено жодного цивільно-правового договору, відповідач не поставляв товарів, не надавав послуг на його користь

та відсутні інші підстави для здійснення платежів, а тому вказана сума грошових коштів набута відповідачем безпідставно. Відповідач жодних платежів у рахунок повернення йому отриманих коштів не здійснив.

З урахуванням наведених обставин, позивач на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України просив стягнути із відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 15 894, 93 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти у розмірі 15 894, 93 грн, що сплачені відповідно до квитанції

№ Р24А476140133А98587 від 06 вересня 2018 року та квитанції

№ Р24А510380722А45074 від 12 листопада 2018 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від02 жовтня 2019 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані грошові кошти у загальному розмірі 15 894, 93 грн.

17 липня 2020 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року

і направити справу на новий розгляд.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано ним 20 червня

2020 року, що підтверджується копією конверта Київського апеляційного суду.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»,

яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно положень якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби

(COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу (строк касаційного оскарження), продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України

від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності

17 липня 2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Отже, касаційна скарга подана у межах строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 15 894, 93 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

Про відсутність права на касаційне оскарження у касаційному порядку судового рішення у цій справі суд апеляційної інстанції зазначив у постанові від 09 червня 2020 року.

Заявник у заяві, доданій до касаційної скарги, зазначив, що справа становить значний суспільний інтерес та має для відповідача виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи заявника та мотиви судових рішень, з такими твердженнями не погоджується і вважає їх безпідставними, оскільки основним аргументом заявника є неправильна оцінка судами доказів.

Оцінюючи вказані доводи заявника, які значною мірою зводяться

до необхідності встановлення обставин справи, які суд апеляційної інстанції вважав недоведеними, з урахуванням ціни позову, характеру правовідносин, а також змісту оскаржених судових рішень, яким задоволено позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих (перерахованих на картковий рахунок) грошових коштів, Верховний Суд не знаходить ознак наявності значного суспільного інтересу та винятковості цієї справи для особи, яка подала касаційну скаргу.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на скасоване судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції

у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович