Справа № 180/2314/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Марганця в особі Марганецької міської ради про визнання дійсни договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він 06.07.2001 року через товарну біржу «Українська» в м.Марганець купив у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу №156108 будинок з господарчими будівлями АДРЕСА_1 та в цей же день зареєстрував договір в Марганецькому БТІ. У 2019 році вирішив переоформити будинок, але не знайшов оригіналу договору купівлі-продажу будинку. Оскільки біржі вже не існує він змушений звернутися до суду. Тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

26.12.2019 року позивач надав заяву в якій уточнив позовні вимоги та просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований на товарній біржі «Українська» та зареєстрований в ОСОБА_5 дійсним, визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач відзив на позовну заяву не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного 06 липня 2001 року за №156108 у Марганецькому відділі Товарної біржі «Українська», між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як продавцями з однієї сторони та ОСОБА_1 , як покупцем з іншої сторони, останній придбав будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м.(а.с.10).

В подальшому право власності на зазначений будинок було зареєстровано за ОСОБА_1 у Марганецькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 7 за реєстровим № 199 від 12.07.2001 року (а.с.25).

При укладанні угоди купівлі-продажу нерухомості сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому позивач ОСОБА_1 вважав, що угоди купівлі-продажу нерухомості укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид угоди повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеній угоді купівлі-продажу нерухомості сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов`язання за угоди купівлі-продажу нерухомості сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеної угоди ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач не має можливості переоформити належний йому будинок через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та відсутність оригіналу договору.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи те, що угода купівлі-продажу нерухомості від 06.07.2001 року фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно належним чином зареєстровано на час укладання угоди, але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

У відповідності до ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».

У відповідності до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Згідност. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 15,204, 220, 321, 392 ЦК України, ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року Про товарну біржу, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., що був укладений 06 липня 2001 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої, зареєстрований 06 липня 2001 року на товарній біржі «Українська» за № 156108, та зареєстрований Марганецьким міським бюро технічної інвентаризації, із внесенням відомостей 12.07.2001 року у реєстрову книгу № 7 за реєстровим № 199.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок «А» житловою площею 18,6 кв.м., загальною площею 41,1 кв.м., «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «в» - пристройка, «Г» - погріб, «Д» - вбиральня, «Є» - бесідка, «Ж» - літній душ, споруди, що знаходяться за адресом: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко