Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
27.01.2020 394/19/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого судді Краснопольської Л.П.

за участю помічника судді (за дорученням головуючого) Маринець В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоархангельського районного суду Кіровоградської області надійшла скарга на бездіяльність старшого державного виконавця Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області.

Скаржниця вказує, що дії, рішення та бездіяльність старшого державного виконавця Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області щодо не зняття арешту з її майна, при завершенні відносно неї виконавчого провадження, є неправомірними, арешт, який існує досі порушує її права, саме тому вона звернулась до суду з відповідною скаргою. Просила скаргу задовольнити та розглянути без її участі скаржника.

Представник органу ДВС в судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення по суті скарги та заяву про заміну відповідача у вказаній справі.

Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав:

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області було відкрито ВП 37247221 на підставі судового наказу від 07.11.2008 року, виданого Новоархангельським районним судом та ВП 51139738 на підставі рішення від 03.12.2014 року, виданого Новоархангельським районним судом щодо примусового стягнення із боржника - ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ Приватбанк заборгованності за кредитом. Вказані провадження були об`єнанні в одне. Під час виконання виконавчого провадження, в зв`язку з несплатою заборгованності було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та внесено запис в Державний реєстр обтяжень рухомого майна боржника.

Отже, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника були законними та правомірними. Саме факт наявності у боржника заборгованості зі сплати кредиту зумовила накладення державним виконавцем арешту на майно.

Щодо зняття арешту з майна, про яке ставиться питання в скарзі, суд приходить до наступних висновків:

Як роз`яснено в п.п.1-2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст.59 ЗУ«Про виконавче провадження», згідно якої, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, за змістом ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У відповідності до ст.40 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: в т.ч. погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Статтею 451 ЦПКУкраїни передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Разом з тим, згідно положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до роз`яснень ВССУ, викладених у постанові від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16Цивільного процесуальногокодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно положень ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачений певний порядок вирішення питання про скасування арешту з належного особі майна та дане питання вирішується у порядку позовного провадження згідно ч.2 ст.30 ЦПК України.

Враховуючи ті обставини, що скаржниця зазначає, що накладений арешт на земельну ділянку порушує її права, як власника, щодо розпорядження земельною ділянкою, вбачається спір про право і тому, її вимоги мають розглядатися за правилами позовного провадження, в порядку, визначеному вище.

На підставі вищевикладеного, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 37, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 2, 4, 30, 223, 258, 260, 354, 432, 447 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: