Справа № 2-8955/2010
Провадження № 4-с/201/20/2020
УХВАЛА

Іменем України

21 липня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Дарницького районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), про визнання протиправними дії державного виконавця щодо невиконання ухвали суду, визнання частково припиненими солідарних зобов`язань і зарахування коштів від продажу заставного майна в рахунок виконання виконавчого листа, зобов`язання державного виконавця прийняти рішення про зарахування отриманих від продажу майна коштів в рахунок виконання виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького ВДВС ГУТУЮ м. Києві щодо невиконання ухвали суду, просила визнати частково припиненими солідарні зобов`язання, зарахувати кошти від продажу заставного майна в рахунок виконання виконавчого листа, зобов`язати державного виконавця прийняти рішення про зарахування отриманих від продажу майна коштів в рахунок виконання виконавчого листа (а.с. 1-6).

У скарзі визначила заінтересованими особами стягувача АТ КБ «ПриватБанк» і державного виконавця Дарницького ВДВС ГУТУЮ у м. Києві.

Ухвалою судді від 20.020.2020р. скаргу прийнято до розгляду (а.с. 29), здійснено виклик всіх заінтересованих осіб в судове засідання, у т.ч. державного виконавця Дарницького ВДВС, АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» (а.с. 30).

Ухвалою суду від 28.02.2020р. за клопотанням заявниці витребувано від Дарницького ВДВС матеріали виконавчого провадження № 58709740 (а.с. 32-33), які надійшли до суду 01.04.2020р. (а.с. 58-130).

Ухвалою суду від 27.04.2020р. за клопотанням заявниці витребувано від стягувача - АТ КБ «ПриватБанк» завірені належним чином копії документів, які посвідчують отримання від ОСОБА_2 заставного автомобіля марки «Nissan Murano», д.р.н. НОМЕР_1 , про реалізацію цього та зарахування отриманих від реалізації автомобіля коштів в рахунок погашення боргу згідно з рішенням суду (а.с. 142), на яку представником банку надані пояснення та копії витребуваних документів (а.с. 158 183).

В обгрунтування скарги заявниця посилалася на те, що на виконанні у головного державного виконавця Дарницького ВДВС Ушенко Ю.П. знаходиться виконавчий лист №2-8955/2010 від 17.12.2018р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № К2ХУАЕ-00006207 від 13.06.2007р. в сумі 267 362,01 грн., яка виникла станом на 18.05.5010р.

Постановою головного державного виконавця Дарницького ВДВС Ушенко Ю.П. від 25.03.2019р. відкрите виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_1 , яка є поручителем за кредитним договором. 26.03.2019р. державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна і коштів боржника ОСОБА_1

Пояснила, що кредитні кошти надавалися ОСОБА_2 на придбання автомобіля марки «Nissan Murano» 2003р. випуску, д.р.н. НОМЕР_1 , який відразу був переданий в заставу банку за договором застави рухомого майна від 13.06.2007р.

В зв`язку із неможливістю сплачувати кредит 17.02.2010р. позичальник ОСОБА_2 передав автомобіль з ключами і технічним паспортом АТ КБ «Приватбанк» для реалізацію за актом від 17.02.2010р. Крім того, ОСОБА_2 17.02.2010р. видав банку довіреність серії НОМЕР_2 , посвідчену приватним нотаріусом Лубніною Т.І., зареєстровано в реєстрі № 390, на повне управління вказаним автомобілем з правом реалізації.

Листом №536 від 19.02.2015р. начальника центру ДАІ з обслуговування м. Ржищів та Кагарлицького району при УДАІ ГУМВС України в Київській області Ліпського О.В. підтверджено, що автомобіль був переданий ПАТ КБ «Приватбанк», знятий з обліку для реалізації, у листі вказано, що заборгованість щодо вартості автомобіля погашена в повному обсязі.

Реалізація банком автомобіля додатково підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 31.05.2017р. №31/10-2290, а також Довідкою-рахунком від 25.01.2013р.

Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» 17.02.2010р. отримав від позичальника заставний автомобіль, реалізував його 25.01.2013р. і надав довідку органам ДАІ про відсутність заборгованості за цим автомобілем. З лютого 2010 року до січня 2013 року банк безкоштовно користувався автомобілем, а потім здійснив його відчуження за заниженою ціною. Вважала дії АТ КБ «Приватбанк» стосовно повторного стягнення коштів протиправними, оскільки, звертаючись із заявою до державного виконавця про примусове виконання рішення суду банк свідомо не зазначив про ці обставини, приховав факт погашення боргу за рахунок реалізації автомобіля. При цьому, вартість автомобіля у договорі застави визначена в сумі 191 900 грн. (38000 дол. США станом на дату укладення кредитного договору), а реалізований він в січні 2013 року за 94 543 грн.

Заявниця ОСОБА_1 05.04.2019р. звернулася із письмовою заявою (з підтверджуючими реалізацію автомобіля документами) до державного виконавця Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П. про зарахування отриманих банком коштів, закриття виконавчого провадження та зняття арештів і заборон.

Листом Дарницького ВДВС ГТУЮ в м. Києві від 10.04.2019р., який отриманий заявницею на особистому прийомі у державного виконавця Ушенко Ю.П. 19.04.2019р., у зарахуванні коштів, отриманих від продажу автомобіля, закритті виконавчого провадження відмовлено, запропоновано звернутись до суду.

26.04.2019р. ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Ушенко Ю.П. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2019р. по справі № 2-8955/2010 (провадження № 4-с/201/41/2019) скаргу задоволено частково, зобов`язано Дарницький ВДВС ГТУЮ у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2019р. шляхом винесення відповідного процесуального рішення за наслідками такого розгляду, про що повідомити заявника.

Листом Дарницького ВДВС ГТУЮ в м. Києві від 12.06.2019р., який отриманий заявницею поштою 20.06.2019р., у зарахуванні коштів, отриманих від продажу автомобіля, закритті виконавчого провадження відмовлено, повторно запропоновано звернутись до суду.

25.06.2019р. ОСОБА_1 повторно звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького ВДВС ГТУЮ в м. Києві Ушенко Ю.П. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2019р. у справі №2-8955/2010 (провадження №4-с/201/57/2019) скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Дарницький ВДВС міста Київ виконати вимоги попередньої ухвали суду та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2019р. Судом при розгляді скарги було встановлено, що автомобіль марки «Nissan Murano» був знятий ОСОБА_2 з обліку для реалізації і переданий ПАТ КБ «Приватбанк» для реалізації. Реалізація цього автомобіля відбулась у січні 2013 року за ціною 94 543 грн. Тобто, рішенням суду також підтверджений факт отримання банком автомобіля і його продаж.

23.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася з листом до начальника Дарницького РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо виконання рішень Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2019р. та від 23.09.2019р.

07.02.2020р. на особистому прийомі у державного виконавця Ушенко Ю.П. отримала лист від 04.02.2020р. про відсутність будь-яких відповідей ПАТ КБ «Приватбанк» на запити державного виконавця стосовно підтвердження реалізації автомобіля.

Таким чином, Дарницьким РВДВС ГТУЮ в м. Києві не виконані ухвали суду, не розглянуті її заяви, внаслідок чого з її пенсії протиправно утримуються кошти на виконання рішенням суду.

З урахуванням викладеного, просила визнати протиправними дії головного державного виконавця Дарницького ВДВС ГТУЮ в м. Києві Ушенко Ю.П. стосовно невиконання вимог ухвал суд, визнати часткове припинення солідарного зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та зарахувати отримані банком від продажу заставного автомобіля кошти в розмірі 94 543 грн. в рахунок виконання виконавчого листа, зобов`язати державного виконавця прийняти процесуальне рішення про зарахування отриманих банком коштів від продажу автомобіля в розмірі 94 543 грн. в рахунок виконання виконавчого листа.

Заявниця в судове засідання надала заяву, в якій просила слухати скаргу без її участі, без фіксації технічним засобами, скаргу підтримала і просила її задовольнити (а.с. 194).

Від представника інших заінтересованих осіб - боржників ОСОБА_2 і ОСОБА_4 адвоката Підгайного П.Т. (діє на підставі договорів від 05.02.2017р.та від 19.06.2018р., ордеру від 21.07.2020р. а.с. 195 197) також в судове засідання надала заява, в якій представник просив слухати скаргу без його участі, без фіксації технічним засобами, скаргу ОСОБА_1 підтримав, просив її задовольнити (а.с. 194).

Представники заінтересованих осіб ОСОБА_3 і ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду скарги повідомлялися судом неодноразово, однак конверти із судовими повістками повернуті на адресу суд із зазначенням причин невручення (а.с. 37, 43-44, 46-4754-55, 187-188).

Від державного виконавця Дарницького РВДВС у місті Києві Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Костюка Л.О. (діє на підставі довіреності від 19.05.2020р. а.с. 231) надійшов відзив на скаргу (а.с. 225 230), у якому він вважав скаргу необґрунтованою. Вказав, що у відділі дійсно перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/8955/2010 від 17.12.2018р, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» заборгованості у розмірі 267 362 грн. Не погодився з доводами ОСОБА_1 про те, що державний виконавець мав закрити виконавче провадження, оскільки заборгованість погашена за рахунок продажу автомобіля, оскільки передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави відсутні. У матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які заяви стягувача - ПАТ КБ «Приват Банк» про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним та фактичним погашенням заборгованості. Тому у державного виконавця відсутні підстави для закриття проводження та зняття арешту з коштів та майна.

Також не погодився з твердженням заявниці про те, що у діях саме державного виконавця наявні порушення, оскільки остання вказує на те, що саме банк свідомо приховав факт погашення боргу за рахунок реалізації автомобіля. Вважав, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому просив відмовити у задоволенні скарги. У відзиві просив скаргу розглядати без участі представника відділу.

Представник заінтересованої особи стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги неодноразово повідомлявся належним чином (а.с. 40, 48, 145, 175). Від представника АТ КБ «ПриватБанк» - юрисконсульта Ванжи Н.В. (діє на підставі довіреності від 22.02.2019р. а.с. 159) на вимогу суду надані пояснення та копії витребуваних документів (а.с. 158 183).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням того, що учасники виконавчого провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, про що наявні докази у матеріалах справи, їх неявка не перешкоджають розгляду скарги.

Суд, вивчивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, встановив таке.

З матеріалів основної справи видно, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2010р. по справі № 2-8955/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007р. в сумі 837 470,04 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007року 200,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог банку відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017р. заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2010р. скасоване та ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007р. станом на 18.05.2010р. 33 732 ,70 доларів США, що еквівалентно 267 362, 01 грн., яка складається з:

-заборгованості за кредитом - 27 240,08 доларів США, у тому числі заборгованості за прострочення тіла кредиту 11 001,23 доларів США, що еквівалентно 215 902,15 грн.;

-заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 492,62 доларів США, що еквівалентно 51 459,85 грн.;

- заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що в еквіваленті складає 20 000 грн.

Провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості - закрито.

В іншій частині - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07.02.2018р. відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017р. залишено без змін.

З матеріалів основної справи видно, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 13.06.2007р. був укладений договір застави рухомого майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007р., укладеним між банком і ОСОБА_2 . Предметом застави є автомобіля марки «Nissan Murano», 2003 р.в., легковий універсал-В, д.р.н. НОМЕР_1 . Сторони визначили вартість предмета застави у 191 900 грн.

За заявою стягувача - АТ КБ «ПриватБанк» 17.12.2018р. Жовтневим районний суд м. Дніпропетровська видано чотири виконавчих листа, які отримані представником банка за довіреністю від 17.05.2018р. ОСОБА_5

20.03.2019р. стягувачем - АТ КБ «ПриватБанк» подана заява до Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві і наданий виконавчий лист, виданий 17.12.2018р. про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007р. станом на 18.05.2010р. 33 732 ,70 доларів США, що еквівалентно 267 362, 01 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 27 240,08 доларів США, у тому числі заборгованості за прострочення тіла кредиту 11 001,23 доларів США, що еквівалентно 215 902,15 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 492,62 доларів США, що еквівалентно 51 459,85 грн.; - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що в еквіваленті складає 20 000 грн. (а.с. 59 62).

Постановою державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва Ушенко Ю.П. від 25.03.2019р. відкрите виконавче провадження ВП 58709740 стосовно боржника - ОСОБА_1 з примусового виконання судового рішення (а.с. 66).

Постановою державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва Ушенко Ю.П. від 26.03.2019р. накладений арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , які розмішені на банківських рахунка у різних банках, в межах суми стягнення 294 598,21 грн. (а.с. 69).

Постановою державного виконавця Дарницького РВДВС м. Києва Ушенко Ю.П. від 26.03.2019р. накладено арешт на майно ОСОБА_1 в межах суми стягнення 294 598,21 грн. (а.с. 71).

Постановою державного виконавця Ушенко Ю.П. від 14.06.2019р. звернуте стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 шляхом відрахування 20 % з доходу, який отримується у ГУ ПФУ в м. Києві - в межах суми стягнення 294 598,21 грн. (а.с. 80).

Постановою державного виконавця Ушенко Ю.П. від 16.04.2019р. за заявою ОСОБА_1 знятий арешт з соціального (пенсійного) банківського рахунку № НОМЕР_3 8744 8915 (а.с. 84).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду зі скаргами не дії державного виконавця.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2019р. по справі № 2-8955/2010 (провадження № 4-с/201/41/2019) під головуванням судді Федоріщева С.С. зобов`язано Дарницький ВДВС ГТУЮ у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2019р. шляхом винесення відповідного процесуального рішення за наслідками такого розгляду, про що повідомити заявника.

Судом у цій справі установлено, що ОСОБА_1 05.04.2019р., після того, як дізналася про наявність виконавчого провадження у відношенні неї й накладення арешту на її кошти, звернулась до Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження № 58709740 і зняття всіх арештів, накладених в межах цього виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішення суду, на виконання якого відкрито виконавче провадження № 58709740, виконано, про що свідчать документи про передачу позичальником за кредитним договором ОСОБА_2 кредитору ПАТ КБ «Приватбанк» автотранспортного засобу, на придбання якого був виданий кредит, на реалізацію (означена зава наявна в матеріалах виконавчого провадження - а.с. 86 90).

Листом Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві від 10.04.2019р. ОСОБА_1 повідомлено про відсутність передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки надані копії документів не зумовлюють закриття виконавчого провадження (а.с. 91-92).

Судом у тій справі було встановлено, що автомобіль марки «Nissan Murano», 2003 року випуску, НОМЕР_4 НОМЕР_5 , був знятий ОСОБА_2 з обліку для реалізації і переданий ПАТ КБ «Приватбанк» для реалізації. Реалізація цього автомобіля відбулась у січні 2013 року за ціною 94 543 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2019р. по справі № 2-8955/2010 (провадження № 4-с/201/57/2019) під головуванням судді Демидової С.О. за скаргою ОСОБА_1 (заінтересовані особи: державний виконавець Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві, АТ КБ «Приватбанк») визнано дії головного державного виконавця Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П. стосовно не виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-8955/2010 року від 24.05.2019р. протиправними (а.с. 115 118).

23.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася з листом до начальника Дарницького РВДВС м. Києва, яким звернула увагу на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» свідомо приховує факт виконання ОСОБА_2 рішення апеляційного суду від 21.11.2017р. шляхом реалізації на користь банку заставного автомобіля. Вказала, що споживчий кредит ОСОБА_2 отримував саме на придбання автомобіля марки «Nissan Murano», 2003р.в., який одразу передано в заставу банку на підставі договору застави рухомого майна від 13.06.2007р. 17.02.2010р. ОСОБА_2 передав на користь банку автомобіль з ключами і технічним паспортом на реалізацію згідно з Актом від 17.02.2010р. Крім того, ОСОБА_2 17.02.2010р. видав банку довіреність серії НОМЕР_2 (посвідчена приватним нотаріусом Лубніною Т.І., зареєстрована в реєстрі № 390) на повне управління вказаним автомобілем з правом реалізації. Згідно довідки-рахунку від 25.01.2013р. автомобіль проданий ОСОБА_6 за 94 540 грн. (по заниженій ціні) в м. Брянка, Луганської області. Листом №536 від 19.02.2015р. центру ДАІ з обслуговування м. Ржищів та Кагарлицького району при УДАІ ГУМВС України в Київській області підтверджено передачу автомобіля на користь ПАТ КБ «Приватбанк», знято з обліку для реалізації, зазначено, що реалізація банком автомобіля додатково підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 31.05.2017р. №31/10-2290.

Отже, згідно з рішеннями судів заборгованість ОСОБА_2 і поручителів склала 267 362,01 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» 17.02.2010р. отримав від позичальника заставний автомобіль, реалізував його 25.01.2013р. і надав довідку органам ДАІ про відсутність заборгованості за цим автомобілем. Реалізація банком заставного автомобіля відбулася 25.01.2013р., тобто через 2 роки і 3 місяці після рішення суду.

У листі заявниці вказувала на те, що банк не зацікавлений надавати інформацію щодо заставного автомобіля, його реалізацію та зарахування отриманих коштів у рахунок виконання рішення суду. При цьому вартість автомобіля було визначено в сумі 191 900 грн. (38 000 дол. США станом на дату укладення кредитного договору і договору застави автомобіля - 13.06.2007р.).

У зв`язку із неможливістю сплачувати кредит, 17.02.2010р. ОСОБА_2 передав на користь банка заставний автомобіль у справному стані, без будь-яких ушкоджень, що підтверджується актом від 17.02.2010р. і довіреністю серії BMP №053591.

Протягом майже 3-х років банк користувався автомобілем, після чого 25.01.2013р. за суттєво заниженою ціною автомобіль був проданий ОСОБА_6 за 94 540 грн. (11957 дол. США за курсом НБУ (7,99 грн. за 1 дол.США) станом на дату продажу автомобіля -15.01.2013р.). Таким чином, банк продав автомобіль за 49% його вартості у гривні та за 31,5% його вартості у доларах США (валюта кредиту).

Вказала, що внаслідок невиконання вимог ухвал суду, незаконних дій державного виконавця з пенсії протиправно ОСОБА_1 здійснюється утримання коштів за фактично виконаним рішенням суду (а.с. 63 65).

Ухвалою суду від 27.04.2020р. за клопотанням ОСОБА_1 було витребувано від стягувача - АТ КБ «Приватбанк» копії документів, які посвідчують отримання від ОСОБА_2 заставного автомобіля марки «Nissan Murano», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про реалізацію цього автомобіля 25.01.2013р. на користь ОСОБА_6 за ціною 94 543 грн. та зарахування отриманих від реалізації автомобіля коштів в рахунок погашення боргу згідно з заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2010р. у справі №2-8955/2010 (у т.ч. виписки з банківського рахунку, які посвідчують надходження коштів, акт від 17.02.2010р. про передання на користь ПАТ КБ «Приватбанк» автомобілю з ключами і технічним паспортом на реалізацію, довіреність від 17.02.2010р. видану банку серії BMP №053591, посвідчену приватним нотаріусом Лубніною Т.І., зареєстровано в реєстрі №390 тощо) (а.с. 142 ).

Ухвала була отримана банком 05.05.2020р. (а.с. 145).

У зв`язку з невиконанням ухвали суду 21.05.2020р. на адресу АТ КБ «Приватбанк» направлене нагадування про необхідність виконати ухвалу суду про витребування доказів (а.с. 154).

На вимогу суду представником АТ КБ «ПриватБанк» листом від 26.05.2020р. № 599808-ВБ надані пояснення, акт приймання-передачі, виписки з банківського рахунку (а.с. 158 183), у який представник зазначив, що предмет застави за кредитним договором K2XVAE00006207 від 13.06.2007р. реалізовано 28.01.2013р., а отримані кошти направлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Надав меморіальні ордери для підтвердження проведення операцій за кредитним договором. Додатково зазначив, що надати довіреність від 17.02.2010р., посвідчену приватним нотаріусом Лубніною Т.І., не виявляється можливим, оскільки в архівах банку її не виявлено.

Як видно з наданих банком документів, дійсно на підставі Акта приймання у заклад «ПриватБанку» автомобіля позичальника від 17.02.2010р. ОСОБА_2 (позичальник) передав на користь ПАТ КБ «Приватбанк», а співробітник СБ Острій ОСОБА_7 прийняв автомобіль «Nissan», модель «Murano», 2003р.в. Опис автомобіля: у справному стані, без ушкоджень, пального 10 л, пробіг 18 498 км, з напільними килимками, запасним колесом, домкратом, комплект ключів, технічний паспорт. В акті вказано, що автомобіль передається і доручається банку передати його на реалізацію за договірною ціною, та спрямувати отримані від реалізації кошти на погашення заборгованості у разі невикоанння зобов`язань. Автомобіль буде знаходитися на стоянці банку (а.с. 166).

Як вбачається з копій меморіальних ордерів за 28.01.2013р. та виписки з банківського рахунку за період з 13.06.2007р. по 05.05.2020р. (а.с. 178 182), отримані від реалізації автомобіля кошти в сумі 94 543,04 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором № K2XVAE00006207 від 13.06.2007р.

Наявним у матеріалах справи листом № 536 від 19.02.2015р. начальника Центра ДАІ з обслуговування м. Ржищів та Кагарлицького району при УДАІ ГУМВС України в Київській області дійсно підтверджено, що ОСОБА_2 17.02.2010р. надав на користь банку довіреність серії BMP № НОМЕР_6 , посвідчену приватним нотаріусом Лубніною Т.І., зареєстрованою в реєстрі №390, на повне управління вказаним автомобілем з правом реалізації (а.с. 10).

Довідкою-рахунком від 25.01.2013р. підтверджено, що автомобіль проданий ОСОБА_6 за 94 543 грн. (а.с. 12).

Реалізація автомобіля додатково підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 31.05.2017р. №31/10-2290 на запит судді Дарницького районного суду м. Києва (а.с. 11).

Отже, матеріалами справи дійсно підтверджено, що заставний автомобіля банком прийнятий від ОСОБА_2 , проданий за 94 543 грн. і ці кошти направлені на погашення боргу за кредитним договором, що відображено у виписці з банківського рахунку № НОМЕР_7 на ОСОБА_2 (а.с. 181 зв.бік).

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено у яких випадках виконавче провадження підлягає закінченню, серед яких: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Статтею 19 Закону передбачені права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Сторони виконавчого провадження мають право, серед іншого, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Інші учасники виконавчого провадження мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно із ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні (до яких належать сторони, зокрема, стягувач), зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 19 Закону на сторін (боржника і стягувача) покладається обов`язок письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, що й було зроблено заявницею. А частиною 3 ст. 18 Закону надане право державному виконавцю проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню, для чого він може від учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію.

Суд не погоджується з доводами заявниці про те, що державним виконавцем допущена бездіяльність і останній мав зарахувати кошти у рахунок виконання рішення, а право заявниці порушено внаслідок невиконання державним виконавцем ухвал суду.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження, на звернення заявниці листом Дарницького ВДВС ГТУЮ у місті Києві від 04.02.2020р. повідомлено, що з метою реагування на заяви ОСОБА_1 державним виконавцем направлені 29.10.2019р., 19.12.2019р., 27.01.2020р. вимоги до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання підтвердження щодо реалізації автомобіля в рахунок погашення кредиту, але станом на 04.02.2020р. відповідей банком не надано (а.с. 25, 102).

Матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що реагуючи на заяви ОСОБА_1 державний виконавець тричі - 29.10.2019р., 19.12.2019р., 27.01.2020р. направляв вимоги до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання підтвердження реалізації транспортного засобу, про надходження коштів від реалізації автомобіля в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором K2XVAE00006207 від 13.06.2007р., але означені вимоги залишилися без реагування з боку банка (а.с. 104, 110, 111).

З наданих матеріалів виконавчого провадження видно, що звертаючись до державного виконавця із заявою про примусове виконання рішення, а також впродовж всього перебування виконавчого листа на виконанні, АТ КБ «ПриватБанк» не надав жодних відомостей про звернення стягнення на заставний автомобіль та часткове погашення боргу за рахунок його реалізація.

Отже, саме з боку стягувача АТ КБ «ПриватБанк» не було здійснено жодних дій, направлений на повідомлення державного виконавця про часткове погашення боргу за виконавчим листом, хоча Закон України «Про виконавче провадження» покладає також і на стягувача обов`язок письмово повідомити виконавцю про самостійне виконання рішення боржником та надавати на запит державного виконавця запитувану ним інформацію з метою вчинення виконавчих дій.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Судом не встановлено порушень з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також обставин, що свідчать про невчиненя ним передбачених законом дій, внаслідок чого слід зобов`язувати державного виконавця приймати рішення про зарахування отриманих АТ КБ «ПриватБанк» коштів від продажу заставного автомобіля в рахунок погашення боргу за виконавчим листом, у зв`язку із чим скарга заявниці не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Дарницького районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про визнання протиправними дії державного виконавця щодо невиконання ухвали суду, визнання частково припиненими солідарних зобов`язань і зарахування коштів від продажу заставного майна в рахунок виконання виконавчого листа, зобов`язання державного виконавця прийняти рішення про зарахування отриманих від продажу майна коштів в рахунок виконання виконавчого листа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова