ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 серпня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Орєхова О.І.,
за участю секретаря - Сокур О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним,-
В грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним, посилаючись на наступні обставини.
На підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_7 від 31.01.1994 року, виконком Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області, посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 (двадцять сім) , бувша АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_3 . Загальна площа квартири становить 36,9 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., складається з однієї житлової кімнати, коридору, кухні, ванної, туалету, балкону.
ОСОБА_3 був літньою людиною, дуже хворів та неодноразово звертався до медичних закладів зі скаргами на стан свого здоров`я, зловживав алкогольними напоями.
17.11.2015 року Білоцерківським міжрайонним психіатричним МСЕК, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була встановлена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 486.
Згідно довідки № 23 від 26.11.2015 року, під час чергового виклику невідкладної допомоги 103, ОСОБА_3 , було встановлено діагноз: гіпертензивний криз. хв. Альцгеймера.
Хвороба Альцгеймера - це захворювання мозку дегенеративного характеру, що виникає зазвичай у літньому віці після 60 років. Основний симптом - прогресуюче ослаблення розумових здібностей. Порушується пам`ять, орієнтація, мова, мислення - аж до повної інтелектуальної безпорадності.
ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1 (далі - Позивач) та колишнім чоловіком ОСОБА_4 . Остання подала до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву про визнання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , недієздатним та призначення над ним опікуна, а саме її - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Обґрунтувавши це тим, що, згідно довідки № 2278, що видана Білоцерківським психонаркологічним територіально медичним об`єднанням від 17.11.2015 року, ОСОБА_3 перебував під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з приводу органічного ураження головного мозку з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням до ступеню недоумства.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК, серія АВ від 17.11.2015 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено інвалідність на строк - довічно. Також, за висновком МСЕК про умови та характер праці, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує постійного стороннього догляду.
Згодом до органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради звернулася гр. ОСОБА_4 з заявою про надання згоди щодо призначення її опікуном над колишнім чоловіком ОСОБА_3 1936 року народження, у разі визнання його, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, недієздатним.
Дане звернення гр. ОСОБА_4 було розглянуто на засіданні опікунської ради, згідно протоколу № 16 від 02.12.2015 року, та встановлено, що згідно довідки ЛКК стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяє їй виконувати обов`язки опікуна, де в порядку подання до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, Опікунська рада виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, на підставі ч. 1 ст. 60 ЦК України, просила встановити опіку над гр. ОСОБА_3 , 1936 року народження, у разі визнання його рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області недієздатним та призначити гр. ОСОБА_4 опікуном над гр. ОСОБА_3 , 1936 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько Позивачки , ОСОБА_3 помер.
Згідно довідки № 106/о № 189 від 07.12.2015 року, зазначено причину смерті ОСОБА_3 , а саме: застійна серцева недостатність хронічна ішемічна хвороба серця артеріальна гіпертензія хронічна судинна мозкова недостатність.
Згодом, до ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, звернулась спадкоємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована в АДРЕСА_6 , - дочка спадкодавця із заявою під № 34, про прийняття спадщини на майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батька ОСОБА_3 .
Для оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 було надано заповіт посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області від 10.03.1998 року, за реєстровим № 5-1247, в якому ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 квартиру під № 45 (сорок п`ять), що знаходиться в АДРЕСА_7 .
Вищевказаний правовстановлюючий документ містить відмітку про посвідчення договору дарування 1/2 частки квартири Другою Білоцерківською міською Державною нотаріальною конторою 25.12.2014 року за реєстром № 3-2103, від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 (далі Відповідач).
А тому, постановою від 13.09.2016 року ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири під № 45 (сорок п`ять), що знаходиться в АДРЕСА_7 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Згодом виявилось, що відповідно до договору дарування частки квартири, з однієї сторони ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - Дарувальник, з другої сторони - ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , - Обдаровувана, 25.12.2014 року уклали договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за № 3-2103, та посвідчено Приймак А.П. , державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області.
Також, зазначено, що у зв`язку із хворобою Дарувальника та на його особисте прохання договір посвідчено у хворого удома за адресою: АДРЕСА_10 .
Згідно з історії хвороби та історії життя, спадкодавець ОСОБА_3 був літньою людиною у 79 річному віці пережив не одну хворобу, зловживав алкоголем у зв`язку з чим він неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, однак стан його фізичного та психічного здоров`я з часом тільки погіршувався. А останньою краплею був вирок - хвороба Альцгеймера, яка проявилася згодом.
Хвороба Альцгеймера має декілька стадій. Першим симптомом хвороби Альцгеймера зазвичай є втрата пам`яті на недавні події. Наприклад, хворий може не помічати, як в ході однієї бесіди кілька разів розповідає одну й ту ж історію, або може забувати певні події.
З часом хворий забуває виконувати навіть найпростіші завдання. Він виявляється не в змозі впізнавати обличчя і користуватися предметами повсякденного побуту, забуває навіть імена дітей і онуків. Можливі зміни особистості.
ОСОБА_3 був відкритою, щирою людиною, в якого не було секретів від колишньої дружини, ОСОБА_4 , а тим паче, від рідної дочки. При зустрічі батько постійно розказував історії, а також новини, які траплялися з ним протягом дня. А тому не розповісти про укладення договору батько не міг. Тепер зрозуміло, що можливою причиною була перша стадія Альцгеймера, яка проявляється непомітно та безболісно. Адже на жаль, на ранніх стадіях багато людей не розцінюють ці зміни як патологічні і вважають, що це - компонент нормального старіння. Насправді, це не так, а симптоми можуть розвиватися поступово і залишатися нерозпізнаними протягом тривалого часу, як і сталося у даному випадку із ОСОБА_3 .
Тому, вважає, що на час укладення договору дарування, ОСОБА_3 мав психічне захворювання, яке позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_3 ніколи не мав довірливих стосунків з ОСОБА_2 (Відповідачем), вона ніколи не доглядала за ним під час хвороби, не відвідувала, коли ОСОБА_3 був у лікарні. А тому при здоровому глузді на вряд чи хтось на благодійній основі, без стороннього впливу укладав би договір дарування, не маючи при цьому близьких відносин або певної взаємної домовленості, відносно вигідності такого договору як з однієї сторони, так і з іншої. Єдиними, хто опікувався ОСОБА_3 це були лише дочка - ОСОБА_1 , та його колишня дружина, мати позивачки - ОСОБА_4 .
Тому, вважає, що є всі підстави вважати договір дарування 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_10 , недійсним.
Просила суд визнати договір дарування 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , який укладено 25.12.2014 року між покійним ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , недійсним (а.с. 3-9 том 1).
Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранова А.Ю. було відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні (а.с. 36 том 1).
Ухвалою суду від 21 лютого 2017 року витребувано з Білоцерківської міської лікарні № 4 та з Білоцерківської міської лікарні № 2 медичну документацію (історію хвороби, амбулаторну карту) ОСОБА_3 , 1936 року народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_10 (а.с. 45 том 1).
Ухвалою суду від 27 березня 2017 року накладено арешт на 1/2 частину квартири в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 103-104 том 1).
Ухвалою суду від 27 березня 2017 року витребувано з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належно завірену копію договору дарування 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , який укладено 25.12.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та копію листів журналу реєстрації правочинів, стосовно посвідчення договору дарування 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , який укладено 25.12.2014 року (а.с. 112 том 1).
Ухвалою суду від 21 квітня 2017 року було призначено посмертну судово - психіатричну експертизу (а.с. 163-164 том 1).
Висновком судово-психіатричного експерта № 123ц від 06.09.2017 року, для відповіді на поставленні перед експертами запитання необхідно надати додаткові відомості: допитати свідків (родичів, сусідів, друзів підекспертного), особливо медиків, що здійснювали медичну допомогу підекспертному, що необхідно для проведення в подальшому додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 (а.с. 171-174 том 1).
Ухвалою судді від 26 жовтня 2017 року відновлено провадження у вищезазначеній справі (а.с. 176 том 1).
Ухвалою суду від 22 січня 2018 року призначено додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с. 214-215 том 1).
Висновком судово-психіатричного експерта № 41ц від 11.07.2018 року зазначено, що визначити ступень розладів та їх вплив на здатність підекспертного розуміти значення своїх дій та керувати ними у період, який цікавить суд, а саме 25.12.2014 року, а також точний час виникнення цього захворювання та час, коли почалася деменція, неможливо через недостатність медичних даних та суперечливість показів свідків (а.с. 237-241 том 1).
Ухвалою судді від 10 серпня 2018 року відновлено провадження у вищезазначеній справі (а.с. 242 том 1).
Дана цивільна справа тривалий час перебувала на розгляді у головуючого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранова А.Ю.
Розпорядженням № 808 від 30 жовтня 2018 року зроблено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із закінченням 19.10.2018 року у судді Цуранова А.Ю. повноваження в мажах 5-ти річного терміну (а.с. 1 том 2).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого суддю Орєхова О.І. та матеріали справи були переданні останньому для розгляду (а.с. 2 том 2).
Ухвалою судді від 05 листопада 2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 3-4 том 2).
Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року в підготовчому засіданні було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с. 20-22 том 2).
Ухвалою суду від 28.08.2019 року відновлено провадження у зазначеній справі та призначено підготовче засідання (а.с. 41-42 том 2).
Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 63-64 том 2).
В судовому засіданні 24 жовтня 2019 року були допитані в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на прохання експертного закладу (а.с. 77-81 том 2).
Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу та вирішення експертам поставлено наступні питання: «Чи міг покійний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за своїм психічним станом, з урахуванням похилого віку, наявних у нього хвороб станом на 25.12.2014 року, під час підписання договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано в реєстрі за № 3-2103 та посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., правильно розуміти значення своїх дій та в повній мірі керувати ними та чи впливала хвороба та яким чином на психічний стан, свідомість, розуміння дій та усвідомлення дійсності ОСОБА_3 станом на 25.12.2014 року, під час підписання ним договору дарування 1/2 частини квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 3-2103 та посвідчено державним нотаріусом Другої Білоцерківської нотаріальної контори Київської області Приймак А.П.?» (а.с. 93-95 том 2).
09 липня 2020 року матеріали цивільної справи з висновком судово-психіатричного експерта № 1 від 14.01.2020 року надійшли на адресу суду, про що свідчить штам суду на обкладинці.
Ухвалою суду від 10 липня 2020 року відновлено провадження у справі та судове засідання у справі призначено на 03 серпня 2020 року (а.с. 104-105 том 2).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 107 том 2).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
Ухвалою суду від 03.08.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_7 від 31.01.1994 року, виконком Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області, посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 ( колишня АДРЕСА_4 ), належить ОСОБА_3 . Загальна площа квартири становить 36,9 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., складається з однієї житлової кімнати, коридору, кухні, ванної, туалету, балкону (а.с. 13 том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 08.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 12 том 1), де після смерті останнього залишилось спадкове майно.
Згідно довідки № 106/о № 189 від 07.12.2015 року, зазначено причину смерті ОСОБА_3 , а саме: застійна серцева недостатність хронічна ішемічна хвороба серця артеріальна гіпертензія хронічна судинна мозкова недостатність (а.с. 23 том 1).
З наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 13 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири під АДРЕСА_13 , що належала померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_7, виданого 31 січня 1994 року виконкомом Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області (а.с. 14 том 1).
Встановлено в судовому засіданні, що померлий ОСОБА_3 був батьком позивача ОСОБА_1 та колишнім чоловіком ОСОБА_4 .
Відповідно до договору дарування частки квартири, де з однієї сторони ОСОБА_3 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - Дарувальник, з другої сторони - ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , - Обдаровувана, 25.12.2014 року уклали договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за № 3-2103, та посвідчено Приймак А.П. , державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 15 том 1).
Пунктом 1 зазначеного договору дарування, Дарувальник подарував та безоплатно передав Обдарованій, а Обдарована прийняла в дар від Дарувальника 1/2 частину квартири під № 45 , що знаходиться АДРЕСА_14 .
Постановою від 13.09.2016 року приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири під АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16 том 1).
Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору дарування частини квартири, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що її батько не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними в момент укладання договору дарування, так як мав психічне захворювання.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.
За вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове зворушення тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу.
Розгляд вимог про визнання правочину недійсним з цих підстав здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так й інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину громадянин не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.
Оскільки у частині першій статті 225 ЦК України вживається термін "момент" вчинення правочину, то в разі призначення психіатричної експертизи слід ставити перед експертом запитання стосовно конкретно визначеного відрізку часу, оскільки протягом дня психічний стан особи може змінюватись.
Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи саме в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, висловленим у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року N 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року N 6-1531цс16, та постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року N 61-5896св18.
Справи про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.
17.11.2015 року Білоцерківським міжрайонним психіатричним МСЕК, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була встановлена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 486.
Згідно довідки № 23, від 26.11.2015 року, під час чергового виклику невідкладної допомоги 103, ОСОБА_3 , було встановлено діагноз: гіпертензивний криз. хв. Альцгеймера.
Хвороба Альцгеймера - це захворювання мозку дегенеративного характеру, що виникає зазвичай у літньому віці після 60 років. Основний симптом - прогресуюче ослаблення розумових здібностей. Порушується пам`ять, орієнтація, мова, мислення - аж до повної інтелектуальної безпорадності.
З довідки № 2278, що видана Білоцерківським психонаркологічним територіально медичним об`єднанням від 17.11.2015 року, ОСОБА_3 перебував під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з приводу органічного ураження головного мозку з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням до ступеню недоумства (а.с. 21 том 1).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК, серія АВ від 17.11.2015 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено інвалідність на строк - довічно. Також, за висновком МСЕК про умови та характер праці, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує постійного стороннього догляду (а.с. 22 том 1).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що поданням про встановлення опіки та призначення опікуна недієздатної особи, Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради від 02.12.2015 року звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с. 17 том 1).
Зазначеним поданням Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради просив суд встановити опіку над гр. ОСОБА_3 , 1936 року народження у разі визнання його рішенням суду недієздатним.
Отже, вищезазначене свідчить про те, що померлий ОСОБА_3 потребував стороннього догляду та була необхідність у визнанні останнього недієздатним та призначення опікуна.
В судовому засіданні, яке відбувалося 24 жовтня 2019 року були допитані в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , про що свідчить протокол судового засідання (а.с. 77-81 том 2).
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що вона є лікарем швидкої допомоги. Після 70 років ОСОБА_15 часто викликав бригаду лікарів. З 2010-2011 року померлий переніс інсульт, хронічна хвороба та був постійним їхнім пацієнтом. На момент огляду не міг вказати, який день, хто рядом знаходиться, присутні провали в пам`яті. Самостійно не міг рухатися, був присутній постійний тремор рук.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є фельдшером станції екстреної медичної допомоги. Він неодноразово виїжджав обслуговувати цю особу, прізвище зазначеної особи він не пам`ятає. В 2011 році людина була похилого віку, важко було зрозуміти скарги, так як останній не міг чітко їх висловити та не міг самостійно себе обслуговувати. В квартирі було неохайно, враження у нього було таке, що в літньої людини було слабоумство. Коли приїзжав на виклики в квартирі була жінка.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є старшою сестрою позивача. Спірна квартира повинна була бути у власності позивача, про це всі знали. Вважає, що не справедливим, що 1/2 частка квартири належить відповідачу. Зазначала, що померлий вже з 2012-2014 року не розумів значення своїх дій. Не визнавав її, матір (дружину), сестру.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначила, що вона є сестрою ОСОБА_1 . Батько не міг подарувати відповідачу квартиру, оскільки завжди наголошував, що квартира залишиться доньці ОСОБА_1 . Останні п`ять років до смерті, батько не впізнавав людей, її, як доньку, не розумів обставин.
За клопотанням позивача ОСОБА_1 судом було призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу.
Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи хоча б однією зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Висновком судово-психіатричного експерта № 1 від 14.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 станом на 25.12.2014 року страждав на органічне ураження головного мозку змішаного генезу (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, алкогольна інтоксикація) із слабоумством. За своїм психічним станом ОСОБА_3 25.12.2014 року не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 101-103 том 2).
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 79 визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи знайшло своє підтвердження того, що померлий ОСОБА_3 під час укладання спірного договору дарування не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.
Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 708,65 гривень, понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 2), то суд вважає за необхідним стягнути судові витрати понесенні останньою з відповідача ОСОБА_2 на її користь.
На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 16, ст. ст. 202, 203, 215, 225 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76-83, 89, 133, 141, 211, 247, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним, - задовольнити.
Визнати договір дарування 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , який укладений 25.12.2014 року між покійним ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , - недійсним.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 708,65 гривень (сімсот вісім гривень шістдесят п`ять копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_15 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт, серії НОМЕР_6 );
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_16 , РНОКПП: НОМЕР_4 );
Повне заочне судове рішення складено 03 серпня 2020 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов