465/376/20
2-з/465/25/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"22" січня 2020 р. суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. розглянувши заяву адвоката Науменко Ірини Василівни в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення по справі за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 до Державного підприємства «Прозорро. Продажі», Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальності «Національна Електронна Біржа» та Благодійний фонд «Кузик Уляни» про зобов`язання змінити статус електронного аукціону та зобов`язання укласти договір оренди нежитлових приміщень, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Науменко І.В. в інтересах ОСОБА_4 , до подання позовної заяви, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 1- го поверху загальною площею 167,3 кв.м. та заборонити благодійному фонду «Кузик Уляни» вчиняти будь-які дії щодо користування приміщенням.

Свою заяву мотивує тим, що до суду буде подана позовна заява до Державного підприємства «Прозорро. Продажі», Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про зобов`язання змінити статус електронного аукціону та зобов`язання укласти договір оренди нежитлових приміщень. 05.05.2019 року фізична особа ОСОБА_4 був учасником комерційного конкурсу в спосіб проведення відкритих електронних торгів з надання в оренду вільних нежитлових приміщень, які знаходяться у комунальній власності із використанням електронної торгової системи ProZorro.Продажі. Об`єкт аукціону: вільні нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 , 1- го поверху загальною площею 167,3 кв.м. з індексами 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16, які знаходяться в комунальній власності. При оформленні результатів аукціону, оператором електронного майданчика недотримано вимог Регламенту роботи електронної торгової системи ProZorro.Продажі ЦБД2 щодо проведення електронних аукціонів з продажу/надання в оренду майна (активів)/передачі права, затвердженого Наказом Державного підприємства «Прозорро.Продажі» № 8 від 09.07.2018 зі змінами, затвердженими наказом № 22 від 17.05.2019, внаслідок чого фізичну особу ОСОБА_4 , як єдиного учасника аукціону не визнано його переможцем. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову виключить практичне виконання рішення суду та підкреслить ілюзорність правосуддя в державі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Так, судом встановлено, що майбутнім предметом позову ОСОБА_4 може бути зобов`язання змінити статус електронного аукціону та зобов`язання укласти договір оренди нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання рішення суду представник позивача звернулася із заявою про забезпечення позову, до його пред`явлення, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову виключить практичне виконання рішення суду та підкреслить ілюзорність правосуддя в державі.

Однак, представником позивача в обґрунтування поданої заяви не подано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Наявність в майбутньому самого по собі позову про зобов`язання змінити статус електронного аукціону та зобов`язання укласти договір оренди нежитлових приміщень не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість практичного виконання рішення суду. Разом з тим, слід зауважити, що спірне нежитлове приміщення й надалі залишається у комунальній власності, а тому накладення арешту призведе до порушення прав територіальної громади, так як предметом спору не стоїть вимога визнання права власності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Науменко Ірини Василівни в інтересах ОСОБА_3 ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення по справі за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 до Державного підприємства «Прозорро. Продажі», Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальності «Національна Електронна Біржа» та Благодійний фонд «Кузик Уляни» про зобов`язання змінити статус електронного аукціону та зобов`язання укласти договір оренди нежитлових приміщень- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Марків Ю.С.