Провадження № 2/235/416/20
Справа № 235/8956/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з відповідачем державним підприємством ВАТ «ВК «Шахта Красноармійська-Західна №1» він перебував у трудових відносинах з 16.07.2002 року до 12.03.2018 року. Прийнятий на роботу гірничим монтажником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, наказ №2407к від 30.07.2002 року. Наказом №676к від 24.02.2004 року підвищено розряд до 5.

Звільнений позивач на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію.

27.09.2019 року складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН I- II ст. Хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії загострення зі значно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг - захворювання професійні, встановлені вперше.

5.11.2019 року позивач був вперше оглянутий на ОСОБА_2 за професійними захворюваннями та йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 1.11.2019 року безстроково: 40% хронічний попереково/крижовий радикуліт; 25% хронічний бронхіт.

За висновком про умови та характер праці протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Рекомендовані «Д» спостереження невролога, терапевта.

Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією.

Постановою ВД ФСС в м. Покровську позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались.

Вважає, що умовами виробництва заподіяна моральна шкода.

Позивач тривалий час постійно працював в підземних умовах, 25 рік в умовах впливу шкідливих факторів, 16 років перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем.

Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - вугільно- породний пил, фізичне навантаження, вимушена робоча поза, нахили корпусу.

У пункті 18 акту від 27.09.2019 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенного впливу: вуглепородний пил зі змістом вільного диоксиду кремнія від 5% до 10% (5,7%) - фактична величина 27,2 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3). Тривалість дії упродовж зміни - 87,5%; потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба - фактична величина 162,9 Вт при нормативному значенні 90 Вт; потужність зовнішньої роботи з переважною участю м`язів плечового поясу - фактична величина 83,3 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; перебування у вимушеній позі 65% часу зміни. В позі «стоячи» 30% часу зміни, при нормативному значенні перебування в незручній або фіксованій позі до 25%; у вимушеній позі до 10%; у позі «стоячи» до 60% часу зміни; нахили корпусу 185 разів за зміну при нормативному значенні 100 разів.

Таким чином, робота позивача на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм.

Під наглядом лікарів позивач перебував тривалий час, неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно. Погіршення стану відбулось у 2017 році, коли з`явилась задишка при фізичному навантаженні, пітливість, біль в грудній клітині, загальна слабкість.

Постійний сухий кашель, слабкість, суттєво погіршили загальний стан здоров`я позивача. Внаслідок професійних хвороб він швидко втомлюється, тому повинен щільно контролювати свої навантаження. Через професійні захворювання, часто отримує лікування в умовах стаціонару, змушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття.

Хвороби впливають на загальний стан. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють позивача нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей,

бажань. Ці обставини впливають на якість життя позивача та спричиняють моральні страждання.

Багато років позивач виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів, останні 16 років перебуваючи у трудових відносинах з підприємством - відповідачем ПАТ «ШУ «Покровське». Внаслідок праці здоров`я суттєво підірвано, тому як тільки у позивача виникло право на пенсію, він одразу звільнився. Знайти іншу роботу, яку б він зміг виконувати за станом здоров`я важко, тому з часу звільнення не працює.

Вимушене звільнення позначилось на матеріальному становищі, тепер позивач не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Заробітна плата була основним засобом для існування, а зараз він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки, що додає багато неприємних відчуттів.

Позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на психологічному стані.

Втрата професійної працездатності встановлена безстроково, що свідчить про те, що відновлення здоров`я до попереднього стану неможливе, це підтверджується довідкою МСЕК. Тобто наслідки хвороб носять незворотній характер.

Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, позивач отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя.

Позивач просить суд стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 90 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійних захворювань.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позов представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» позов визнав частково в розмірі 26 000 грн. (із умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві з 16.07.2002 року по 12.03.2018 рік з повним робочим днем у шахті. За час роботи позивач по справі отримав професійне захворювання. Суму, яку просить стягнути позивач, на думку представника є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Обставинами, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначенні моральної шкоди є те, що позивач з 2009 року вже знав про погіршення стану свого здоров`я після чого не одноразово звертався за допомогою до лікарні з приводу тих хвороб які з часом призвели до стійкої втрати працездатності. Позивач, знаючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПРАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або на менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до стану свого здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійного здоров`я.

ПРАТ «ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених медоглядів за 2016 - 2018 р.р., які за кошти ПРАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦРБ, зазначений громадян був визнаний такий, який може працювати у підземних умовах.

Також представник просить взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що працюючи у підземних умовах працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів. Тому позивач вже при прийняті на роботу повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом свого здоров`я. Позивачем було допущено недбале ставлення до стану свого здоров`я та мало того позивач умисно приховував погіршення стану свого здоров`я.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, на запереченнях наполягають та просять врахувати при постанові рішення.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 16.07.2002. по 12.03.2018 р., працюючи гірничим монтажником підземним 4 та 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 12.03. 2018 року був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.8-10).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 27.09.2019 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливого фактора вугільно-породний пил, фізичне навантаження, вимушена робоча поза, нахили корпусу. Причиною виникнення професійного захворювання згідно лабораторно-інструментальних досліджень є пил переважно фіброгенного впливу; пил переважно фіброгенного впливу: вуглепородний пил зі змістом вільного диоксиду кремнія від 5% до 10% (5,7%) - фактична величина 27,2 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 87,5%; потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба - фактична величина 162,9 Вт при нормативному значенні 90 Вт; потужність зовнішньої роботи з переважною участю м`язів плечового поясу - фактична величина 83,3 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; перебування у вимушеній позі 65% часу зміни. В позі «стоячи» 30% часу зміни, при нормативному значенні перебування в незручній або фіксованій позі до 25%; у вимушеній позі до 10%; у позі «стоячи» до 60% часу зміни; нахили корпусу 185 разів за зміну при нормативному значенні 100 разів (а.с.13-16).

В період з 05.07.2019 року по 22.07.2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці академії медичних наук України» з діагнозом: хронічний бронхіт ІІ, фаза затихаючого загострення, прикореневий, базальний пневмосклероз ЛН І-ІІ (один-два) ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значно вираженими статико динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.22).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 15 липня 2019 року № 24/569 ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ, фаза затихаючого загострення, прикореневий, базальний пневмосклероз ЛН І-ІІ (один-два) ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значно вираженими статико динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.23).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 5.11.2019 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено вперше, інвалідність встановлена безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування (а.с.11, 12).

Позивач періодично перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні: з 6.09.2010 року по 27.09.2010 року, з 6.01.2011 року по 19.01.2011 року амбулаторно лікувався з діагнозом: хронічні вертиброгенні радикуліт та радикулопатія; з 20.01.2011 року по 31.01.2011 року стаціонарне лікування у неврологічному відділенні ПЦРЛ з діагнозом: хронічний попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення з виразним больовим, корінцевим, м/тонічним синдромами, статико-динамічними порушеннями; з 8.07.2013 року по 18.07.2013 року лікування в ДСП з діагнозом: хронічний попереково- крижовий радикуліт з виразним больовим синдромом; з 17.02.2014 року по 21.02.2014 року амбулаторне лікування з діагнозом: ГРЗ з явищами трахеїту; з 4.08.2014 року по 14.08.2014 року амбулаторне лікування з діагнозом: хронічний п/крижовий радикуліт з виразним больовим та м/тонічним синдромами; з 12.01.2015 року по 21.01.2015 року амбулаторне лікування з діагнозом: гострий бронхіт; з 11.08.2017 року по 22.08.2017 року стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні КЛПУ РМЛ з діагнозом: хронічний бронхіт II ст., стадія загострення, ЛН II ; з 1.02.2018 року по 20.02.2018 року амбулаторне лікування з діагнозом: загострення хронічного вертиброгенного радикуліту з виразним больовим, м/тонічним корінцевим синдромами, статико-динамічними порушеннями; з 21.02.2018 року по 2.03.2018 року стаціонарне лікування у неврологічному відділенні ПЦРЛ з діагнозом загострення хронічного вертиброгенного радикуліту з виразним больовим, м/тонічним корінцевим синдромами, статико-динамічними порушеннями функції хребта; з 5.03.2018 року по 12.04.2018 року амбулаторне лікування; з 30.10.2018 року по 9.11.2018 року стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні КЛМУ РМЛ з діагнозом: хронічний бронхіт II ст. в стадії загострення, ЛН II; з 26.04.2019 року по 6.05.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПЗ «ПМЛ» з діагнозом: хронічний вертиброгенний (остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузія дисків ЛЗ-Л4-Л5-81 за даними МСКТ 15.12.2018) попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним та правобічним корінцевим синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, стадія загострення; з 18.06.2019 року по 27.06.2019 року стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні КЛПУ «Родинська міська лікарня» з діагнозом: хронічний бронхіт II ст., в стадії загострення, ЛН II (а.с. 17-21).

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком ОСОБА_2 . Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти.

Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 47000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов надійшов до суду у грудні 2019 року розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. ст.4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 47000 (сорок сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

В судовому засіданні 23.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 27.01.2020 року.

Суддя