Справа № 2-1660/11
Провадження № 4-с/496/9/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Желяпової О.Ф.,

представника Біляївського РЕМ - Калініченка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Біляївка Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, яку в подальшому уточнив та просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Одеській області Бєлоусової Ю.П. щодо відкриття 05.07.2017 року виконавчого провадження № 54234436 на підставі виконавчого листа № 2-1660/2011 від 13.10.2011 року та постанови про арешт майна та грошових коштів; скасувати постанову від 05.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження та постанови від 03.11.2017 року щодо накладення арешту на все майно, розшук майна та стягнення з боржника витрат, постанови щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням №54234436 відкритим 05.07.2017 року на підставі виконавчого листа № 2- 1660/2011 року від 13.10.2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року позовні вимоги ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 були задоволені стягнуто з ОСОБА_1 суму завданих збитків в розмірі 16508 грн., а також судовий збір у розмірі 165,08 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. 08.11.2011 року Біляївським районним судом Одеської області було видано виконавчий по вказаній справі із строком пред`явлення до виконання до 13.10.2012 року. 08.11.2011 року представник стягувача отримав вказаний виконавчий лист і звернувся з ним до відділу ДВС 30.09.2013 року. 03.10.2013 року постановою року старшого державного виконавця Біляївського міськрайвідділу ДВС ГТУЮ в Одеській області було відкрите виконавче провадження № 40079595. 04.04.2014 року ним була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Після цього стягувач неодноразово звертався з виконавчим листом до відділу ДВС, а відділ ДВС у свою чергу повертав його стягувачу. 04.07.2017 року представник ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» знову звернувся до відділу ДВС з виконавчим листом №2-1660/1, внаслідок чого старшим державний виконавцем Біляївського міськрайонного відділу ДВС Бєлоусовою Ю.П. 05.07.2017 року було відкрито виконавче провадження з його виконання, 03.11.2017 року винесено постанови про арешт всього майна, що належить боржнику та його розшук, а 05.02.2018 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Посилаючись на те, що стягувач звернувся до відділу ДВС з виконавчим листом, строк пред`явлення до виконання якого сплив, а саме 30.09.2013 року, тобто з пропущенням строку для його пред`явлення до ДВС, вважає, що постанова старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бєлоусової Ю.П. від 05.07.2017 року підлягає скасуванню, як і всі інші постанови, винесені нею по зазначеному виконавчому провадженню.

Скаржник до судового засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд скарги за його відсутності у зв`язку з поганим самопочуттям.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, але був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Начальник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надав до суду заяву (т. 2 а.с. 128), що вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не відповідають вимогам законодавства.

Представник Біляївського РЕМ Калініченко С.М., в судовому засіданні просив скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення представника Біляївського РЕМ, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року позовні вимоги ВАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ЕК Одесаобленерго» в особі Біляївського РЕМ суму завданих збитків в розмірі 16508 грн., а також судовий збір у розмірі 165,08 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. (том 1 а.с.38).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2018 року вказане рішення залишено без змін (том 1 а.с.214-218).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VІ, що набрав законної сили 08 березня 2011 року, в редакції чинної на час проведення виконавчих дій, виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 6 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У частинах 1 та 2 статті 11 вказаного Закону зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частинами 1 та 2 статті 25 вказаного Закону визначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Заявник зазначає, що державним виконавцем з пропуском строку було відкрито виконавче провадження №54234436, а саме 05.07.2017 року на підставі виконавчого листа № 2-1660/2011.

З вказаного виконавчого листа №2-1660/11 вбачається, що його було видано на підставі заяви представника ВАТ «ЕК Одесаобленерго» 08.11.2011 року Біляївським районним судом Одеської області (том 1 а.с.31).

Вказаний виконавчий лист неодноразово в тому числі і 30.09.2013 року, 01.07.2014 року, 27.02.2015 року та 09.02.2016 року пред`являвся стягувачем до відділу ДВС, але повертався у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу (том 1 а.с.107-110).

Згідно відмітки, зробленої на звороті виконавчого листа №2-1660/11, виконавчий документ було повернуто стягувачеві 04.10.2016 року на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відповідною постановою від 04.10.2016 року (том 1 а.с.121).

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами станом на 17.02.2017 року) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

04.07.2017 року зазначений виконавчий лист було повторно пред`явлено на примусове виконання, про що свідчить вхідна реєстрація ВДВС (№3897/21-39 від 04.07.2019 року) на заяві ПАТ «ЕК Одесаобленерго» про відкриття виконавчого провадження», тобто в межах строку для повторного пред`явлення. (том 1 а.с.89).

Постановою старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бєлоусовою Ю.П. 05.07.2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листя №2-1660/11 (том 1 а.с.91).

Постановою старшого державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бєлоусовою Ю.П. 05 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листя №2-1660/11 (т. 1, а. с. 91).

Постановами від 03 листопада 2017 року з боржника було стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у сумі 49 грн., накладено арешт на майно, що належить боржнику та оголошено це майно в розшук (т. 1, а. с. 93-96).

Постановою державного виконавця від 05 лютого 2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 з відрахуванням з них 20% до виплати загальної суми боргу у розмірі 18 572,69 грн. (т. 1, а. с.98-99)

На думку представника ОСОБА_1 . стягувачем було порушено строк пред`явлення виконавчого листа №2-1660/11 до виконання. При цьому зазначає, що строк його пред`явлення до виконання до 13.10.2012 року, а пред`явлено його було 30.09.2013 року, що є порушенням ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV у від 21.04.1999 року у редакції 04.06.2011 року інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до постанови №В-9/208 від 22 травня 2012 р. державним виконавцем Антоновим О.С. було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-1660/11 від 08.11.2011 р. (т.2 а.с. 131).

Постановою державного виконавця від 21 грудня 2012 р. було повернуто виконавчий документ до Біляївського районного відділу земельних ресурсів та встановлено строк виконання виконавчого документу до 21 грудня 2013 року (т. 2 а.с. 130).

На звороті виконавчого листа №2-1660/11, виданого Біляївським районним судом Одеської області 08.11.2011 року, державним виконавцем 25.06.2013 року було зроблено відмітку про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України про виконавче провадження», що свідчить про те, що стягувач раніше пред`являв до відділу ДВС вказаний виконавчий лист за яким і проводилась перевірка щодо майна боржника та вчинялись інші виконавчі дії.

Вищевикладеними постановами спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що виконавчий документ вперше було пред`явлено до відділу ДВС 30.09.2013 року.

Нормами ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не доведено факт порушення стягувачем строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та в межах дії Закону України «Про виконавче провадження» і права заявника порушено не було, таким чином, скарга ОСОБА_1 безпідставна і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2020 року.

Суддя О.П. Галич