Справа № 458/468/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

за участі

головного державного виконавця Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Попівняка А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України,

встановив:

27.05.2020 старший державний виконавець Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Когут Г.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Турківському районному відділі ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 185/10227/19, виданий 29.01.2020 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з власника (засновника) ТзОВ "Антрі" ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період затримки розрахунку з 18.03.2017 до 29.08.2019 у розмірі 265 526,03 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 03 коп.) та в користь держави судового збору в розмірі 2 655,26 грн.

У ході виконання рішення суду встановлено, що в боржника відсутнє майно, боржник не з`являється на виклики державного виконавця та не вживає заходів щодо виконання боргових зобов`язань, чим злісно ухиляється від сплати боргу. Просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як зазначив в ході розгляду подання головний державний виконавець Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Попівняк А.Й., у боржника ОСОБА_1 , згідно з виконавчим листом № 185/10227/19, який виданий 29.01.2020 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, є заборгованість перед ОСОБА_2 в сумі 265 526,03 грн. за період затримки розрахунку з 18.03.2017 до 29.08.2019. Турківським районним відділом ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) на адресу проживання ОСОБА_1 надсилалися постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2020 ВП № 61404578 та виклики у ДВС, однак боржник у ДВС не з`явився, причину неявки не повідомив. Конверти з повідомленнями повернулися у ДВС з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". Під час складання акту державного виконавця від 05.03.2020, яким засвідчена відсутність у ОСОБА_1 будь-якого майна, боржник присутнім не був, місцезнаходження його невідоме. Заходи щодо розшуку відповідача не вживались. Вважає, що якщо боржник ОСОБА_1 не з`являється у ДВС, то останній ухиляється від виконання рішення суду, а тому до нього необхідно застосувати захід забезпечення виконання судового рішення - тимчасове обмеження у праві виїзду з межі України.

Крім цього головний державний виконавець Попівняк А.Й. подав у судовому засіданні виклики державного виконавця від 28.02.2020 та від 26.05.2020, однак підтверджуючих документів про надсилання їх боржнику ОСОБА_1 та отримання їх останнім, не надав суду.

Вирішуючи питання по суті даного подання, суд дійшов наступних висновків.

Як вказано у ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України при ухиленні боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Водночас, у Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що до подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.

Як видно з долученої до подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2020 ВП № 61404578, таке відкрито на виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з власника (засновника) ТзОВ "Антрі" ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за період затримки розрахунку з 18.03.2017 до 29.08.2019 у розмірі 265526,03 грн. (двісті шістдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 03 коп.) та в користь держави судового збору в розмірі 2 655,26 грн.

Державним виконавцем встановлено відсутність у ОСОБА_1 майна, зокрема, житла, земельних ділянок, транспортних засобів, а його місцезнаходження невідоме.

Як вказав головний державний виконавець, заходи щодо розшуку відповідача не вживались.

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що в боржника є заборгованість, він не з`являється на виклики державного виконавця, не вживає заходів щодо виконання боргових зобов`язань, що свідчить, на його думку, про ухилення від сплати боргу.

Такі доводи суд розцінює як недостатні для задоволення подання, оскільки, сам факт невиконання боржником зобов`язань, із врахуванням того, що його місцезнаходження взагалі невідоме (арк справи 8), не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, має місце тоді, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Районним відділом ДВС не надано, а судом не здобуто доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не встановлено можливості виконання ним такого рішення суду.

Окрім цього, державний виконавець вказує на неодноразові виклики боржника у відділ ДВС та долучає відповідні письмові попередженння-виклики ОСОБА_1 для погашення заборгованості, однак відсутні підтвердження отримання таких самим боржником. Тому, покликання державного виконавця на неявку боржника як на підставу ухилення від виконання рішення суду є безпідставними.

Відтак, клопотання не містить будь-яких належних та допустимих доказів того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

Законодавчо визначено два різні види обмеження: відмова у видачі паспорта для виїзду за кордон та відмова у виїзді за кордон.

Державним виконавцем не надано суду документально підтверджених відомостей про те, чи отримував боржник паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку із чим суд також позбавлений можливості обрати відповідний вид обмеження щодо нього навіть за умов наявності для цього підстав.

За таких обставин, подання державного виконавця не підлягає до задоволення, так як є безпідставним та необґрунтованим.

Керуючись ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження",

ухвалив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Турківського районного відділу ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Когут Г.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.О. Кшик