ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/780/20 Справа № 210/2961/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг про відшкодування моральної шкоди, спричиненою травмою на виробництві

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що працює бригадиром шихтового двору у сталеплавильному та феросплавному виробництвах шихтового відділення дільниці підготування шихти виробництва мартенівського цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

28.12.2018 року ОСОБА_1 прийшов на роботу, переодягнувся та попрямував виконувати свої обов`язки. Приблизно о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , підчас виконання робіт з огляду рухомого складу помітив кусок блюма, що лежав на краю мульдового візка. Прийнявши рішення про його видалення, почав руками стягувати кусок блюма на себе, який при стягуванні перевернувся на іншу сторону і вислизнувши з рук, впав йому на праву стопу. Після цього ОСОБА_1 самостійно дійшов до кімнати відпочинку дільниці підготування шихти та покликав до себе на допомогу складача поїздів цеху експлуатації залізничного транспорту ОСОБА_2 . Знявши спецодяг ОСОБА_1 побачив що його нога набрякла та посиніла. Після цього ОСОБА_1 зателефонував начальнику дільниці та старшому зміни. У зв`язку з нещасним випадком Позивач прибув до лікарні де його прооперували та він залишився на стаціонарному лікуванні.

В результаті нещасного випадку ОСОБА_1 отримав закритий перелом І, ІІ, ІІІ плюснових кісток правої ступні зі зміщенням, СПДФ ходьби ІІ ступеню, уламки фіксовані за допомогою спись Киршнера.

Комісія з спеціального розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стало дії та бездіяльність посадових осіб ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які виразились в порушенні організації робочого процесу.

В зв`язку з вище викладеним Позивач через ушкодження здоров`я переніс нервовий удар та психічне потрясіння оскільки він залишився без роботи ( джерела доходів), маючи на утриманні малолітнього сина, якого виховує сам. На даний момент Позивач змушений звертатись за допомогою до родичів та знайомих, так як через травму не може належним чином піклуватись про сина. Позивач, переніс, переносить та буде переносити нервові потрясіння та душевні страждання, в зв`язку з травмою, у нього виникли втрати немайнового характеру, а саме негативні зміни в житті та організації життєвої діяльності, викликані пошкодженням здоров`я. Позивач переніс, в зв`язку з травмою потрясіння, шок, переживання, страждання.

Все це призвело до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, втраті здоров`я. В зв`язку з травою він змушений був змінити ритм та організацію свого життя, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000,00 гривень (а.с.1-2).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ Арселор Міттал Кривий Ріг на користь ОСОБА_1 20 000 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві.

Стягнуто з ПАТ Арселор Міттал Кривий Ріг на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.44-45).

В апеляційній скарзі ПАТ Арселор Міттал Кривий Ріг посилається на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує на те, що стягнутий розмір моральної шкоди не відповідає ні вимогам розумності, виваженості, ні вимогам справедливості та критеріям ст. 23 ЦК України (а.с.47-51).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача бригадиром шихтового двору у сталеплавильному та феросплавному виробництвах шихтового відділення дільниці підготування шихти виробництва мартенівського цеху сталеплавильного департаменту (а.с. 10).

Згідно Акту №3 Форми Н-1 від 12 лютого 2019 року про нещасний випадок на виробництві, 28 грудня 2018 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стався нещасний випадок з Позивачем.

У пункті 6 Акту зазначено, що 28.12.2018 року ОСОБА_1 прийшов на роботу, переодягнувся та попрямував виконувати свої обов`язки. Приблизно о 23год.45 хв. ОСОБА_1 під час виконання робіт з огляду рухомого складу помітив кусок блюма, що лежав на краю мульдового візка. Прийнявши рішення про його видалення, почав руками стягувати кусок блюма на себе, який при стягуванні перегнувся на іншу сторону і вислизнувши з рук, впав йому на праву стопу. Після цього ОСОБА_1 самостійно дійшов до кімнати відпочинку дільниці підготування шихти та покликав до себе на допомогу складача поїздів цеху експлуатації залізничного транспорту Кур ОСОБА_3 . Знявши спецодяг ОСОБА_1 побачив що його нога набрякла та посиніла. Після цього зателефонував начальнику дільниці та старшому зміни та розповів, що з ним стався нещасний випадок. Старший зміни запропонував відвезти ОСОБА_1 до лікарні, та ОСОБА_1 самостійно покинув робоче місце та попрямував до лікарні (а.с. 11).

У пункті 7 вказано акту зазначено причини настання нещасного випадку: невиконання вимог інструкцій з охорони праці та невиконання посадових обов`язків.

Діагноз згідно з листком непрацездатності або довідковою лікувально-профілактичного закладу: закритий перелом І, ІІ, ІІІ плюснових кісток правої ступні зі зміщенням (а.с.12 п. 7).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції посилаючись на ст. 173 КзпП України зазначив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання та все це негативно позначилося на душевному та фізичному стані.

Однак із вказаними висновками суду погодитись не можливо.

Відповідно до ст. 173 КзпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

При цьому, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок такого відшкодування визначений ст. 237-1 КзпП України.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Абзацом 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, судом 1 інстанції залишено поза увагою роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у Постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

З п.7 Акту № 3 від 12.02.2019 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом вбачається, що основною причиною настання нещасного випадку є організаційна причина: невиконання вимог інструкцій з охорони праці; супутня - організаційна причина: невиконання посадових обов`язків.

У п. 10 Акту зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є сам Позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5

ОСОБА_1 - бригадир шихтового двору у сталеплавильному та феросплавному виробництвах 5 розряду мартенівського цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не виконував роботу з дотримання вимог безпеки, не піклувався про особисту безпеку та здоров`я у процесі виконання робіт, проводив підправлення брухту вручну, чим порушив вимоги п.п. 3.8, 3.13, 3.19 інструкції з охорони праці для бригадира шихтового двору у сталеплавильному та феросплавному виробництвах мартенівського цеху ОП.040.32.16, п. 6.13 розділу IV «Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві» НПАОП 27.1.-01.01-9.

Виписка з медичної карти стаціонарного хворого У-15734/1096, свідчить, що травма є побутовою, яка сталась 28.12.18 біля 23:00 на ступню впала кувалда (а.с.8).

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що Позивач звертався (чи був направлений) до ОСОБА_6 з метою встановлення стійкої втрати професійної працездатності. І відсутність такої довідки, являється підтвердженням відсутності у Позивача саме стійкої втрати працездатності, що, у свою чергу, ставить під сумнів, підстави для стягнення моральної шкоди.

Так, при встановленні факту моральної шкоди ОСОБА_6 враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, так і залишкову працездатність потерпілого. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Такі висновки слід розглядати в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

У рішенні Конституційного суду України від 27 січня 2004 року у справі №1- 9/2004 визначено, що саме висновок МСЕК, який встановлює стійку втрату професійної працездатності, служить основним доказом нього та визначає право на відшкодування спричиненої моральної шкоди, внаслідок втрати працездатності на підприємстві (установі, організації).

У абзаці 3 пункту 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 зазначається, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законом.

У відповідності до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставною для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак суд 1 інстанції на вище зазначене уваги не звернув, зокрема не звернув уваги й на те, що в акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом не встановлено, що ОСОБА_1 травмувався саме внаслідок вини роботодавця, а тому дійшов передчасного висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даному випадку, позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що дають підстави для відшкодуванням судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн.

Копія адвокатського ордеру на право представляти інтереси особи, копія договору про надання юридичних послуг, та копія квитанції не є тими документами, що в розумінні ч. 3 статті 137 ЦПК України, дають підстави для встановлення обсягу і характеру наданих послуг (виконаних робіт) та визначення розміру правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду положенням ст. 263 ЦПК України не відповідає, а тому відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг про відшкодування моральної шкоди, спричиненою травмою на виробництві.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг про відшкодування моральної шкоди, спричиненою травмою на виробництві відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: