ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1368/20 Справа № 183/5051/16 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови Фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ДІАН-Д», голови Фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «ДІАН-Д», голови ФГ «ДІАН-Д» Доценка Д ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №058484 від 25 лютого 2002 року належить земельна ділянка площею 3,620 га, кадастровий номер :03:150:1127, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 04 квітня 2002 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки, у відповідності до якого земельну ділянку передано в оренду строком на 50 років, за її користування орендар щорічно зобов`язався сплачувати орендну плату у розмірі 2% від грошової оцінки земельної ділянки, розмір якої може змінюватися. Однак, відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання щодо щорічної виплати орендної плати у визначеному у договорі розмірі, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 04 квітня 2002 року, укладений між ним та ФГ «ДІАН-Д» площею 3,620 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:150:1127, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Розірвано договір оренди земельної ділянки, від 04 квітня 2002 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ФГ «ДІАН-Д» (), посвідчений 04 квітня 2002 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Л.П. Крутько, зареєстрований в реєстрі за №1169, щодо оренди земельної ділянки площею 3,620 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:150:1127, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Стягнуто з ФГ «ДІАН-Д» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 580 грн.

В апеляційній скарзі голова ФГ «ДІАН-Д» Доценко Д.Ф. просить рішення суду від 29 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

З матеріалів справи вбачається, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 3,620 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:150:1127, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.10).

Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:150:1127, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т.1 а.с.11).

04 квітня 2002 року між ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_1 , та ФГ «Діан-Д» в особі його голови ОСОБА_4 , був укладений договір оренди земельної ділянки, посвідчений держаним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., зареєстрований в реєстрі за №1169 (т.1 а.с.32,33).

Відповідно до умов договору, позивач ОСОБА_1 надав відповідачу в користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,620 га.

Згідно з п.3.1 договору земельна ділянка надається в оренду строком на 50 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору.

Відповідно до розділу 4 Договору Відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щороку орендну плату у грошовій формі, у розмірі 2% від грошової оцінки землі.

Сторонами договору було погоджено підстави для зміни розміру, порядку, строків та умов виплати орендної плати.

04 квітня 2002 року сторонами був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки (т.1 а.с. 38).

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання щодо щорічної виплати орендної плати у визначеному у договорі розміру, що є підставою для його розірвання (т.1 а.с.2-5).

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обгрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Встановлено, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 3,620 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:150:1127, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.10).

04 квітня 2002 року між ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_1 , та ФГ «Діан-Д» в особі його голови ОСОБА_4 , був укладений договір оренди земельної ділянки, посвідчений держаним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., зареєстрований в реєстрі за №1169 (т.1 а.с.32, 33).

Відповідно до умов договору, позивач ОСОБА_1 надав відповідачу в користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,620 га.

Згідно з п.3.1 договору земельна ділянка надається в оренду строком на 50 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору.

Відповідно до розділу 4 Договору Відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щороку орендну плату у грошовій формі, у розмірі 2% від грошової оцінки землі.

Сторонами договору було погоджено підстави для зміни розміру, порядку, строків та умов виплати орендної плати.

04 квітня 2002 року сторонами був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки (т.1 а.с. 38).

Відповідачем було надано суду розписку від 19 березня 2002 року, з якої вбачається, ОСОБА_1 отримав від ФГ «Діан-Д» керівника Доценка Д.Ф. орендну плату у розмірі 2% від суми державного акта на право приватної власності на землю за пятдесят років наперед у розмірі 46 081 грн. (т.1 а.с. 159).

Відповідачем було надано копію видаткового касового ордеру від 17 березня 2002 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 ФГ «Діан-Д» було видано 47000 грн., підстави: Держпотреби оренда землі (т.1 а.с. 225).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №23015/7510 від 29 березня 2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 в розписці від 19 березня 2002 року, а також рукописний текст розписки від імені ОСОБА_1 виконаний позивачем ОСОБА_1 (т.1 а.с. 166-180).

У судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що він у власності має лише одну земельну ділянку та він дійсно писав вказану розписку, однак кошти у розмірі, зазначені у розписці 46 081 грн. від відповідача не отримував, а отримав лише 1000 грн.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі».

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18).

Отже, згідно розписки від 19 березня 2002 року ОСОБА_1 отримав від ФГ «Діан-Д» керівника Доценка Д.Ф ОСОБА_5 орендну плату у розмірі 2% від суми державного акта на право приватної власності на землю за пятдесят років наперед у розмірі 46 081 грн. (т.1 а.с. 159).

Враховуючи положення статті 531 ЦК України, зміст розписки від 19 березня 2002 року, який свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився на отримання орендної плати за майбутні періоди згідно укладеного договору оренди від 04 квітня 2002 року, укладеним між ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від ОСОБА_1 та ФГ «Діан-Д» в особі його голови ОСОБА_4 , а також дії орендаря, який сплатив вказану суму, слід дійти висновку, що сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було реалізовано сторонами, отже у орендаря станом на день пред`явлення позову була відсутня заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів на підтвердження його позовних вимог щодо істотного порушення орендарем умов договору, позбавлення його права на те, на що він розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Також позивачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що він не отримував від відповідача грошових коштів у розмірі 46081 грн. наперед у рахунок сплати орендної плати на час написання ним розписки, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу голови Фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ДІАН-Д», голови Фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича про розірвання договору оренди землі скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ДІАН-Д», голови Фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича про розірвання договору оренди землі відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді