ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 648/3495/19 Головуючий у І інстанції Бугрименко В.В.
Номер провадження 22-ц/819/161/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області, ухваленого 11 листопада 2019 року у селищі Білозерка під головуванням судді Бугрименка В.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23 вересня 2010 року між сторонами було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № та 20 серпня 2014 року додаткову угоду № 1 до нього, за якою відповідачці було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000 гривень, під 40 % річних, строком до 31 серпня 2017 року, що підтверджується випискою за контрактом № за період з 20 серпня 2014 року по 26 вересня 2019 року, свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала, 20 грудня 2016 року та 19 серпня 2019 року позивачем на адресу відповідачки були направлені претензії щодо погашення простроченої заборгованості, які були отримані відповідачкою, у позові поставлено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 26 вересня 2019 року у розмірі 11820,92 гривні, яка складається з 3997,50 гривні простроченої заборгованості за кредитом, 4933,70 гривні простроченої заборгованості за процентами, 1414,57 гривні пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 27 вересня 2018 року по 26 вересня 2019 року, 1475,15 гривні пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом за період з 27 вересня 2018 року по 26 вересня 2019 року, також заявлено про відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 гривні.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 4537,63 гривні, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3997,50 гривні та заборгованості за процентами в розмірі 540,13 гривні, у задоволенні решти вимог відмовлено, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто 737,47 гривні у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову у цій частині з підстав, що у ньому зазначені, з повним відшкодуванням понесених судових витрат при подачі позову та апеляційної скарги.

В обґрунтування скарги зазначено, що відповідачкою на виконання умов договору не сплачувалися кредитні кошти, відсотки, за кожне порушення зобов`язання було нараховано пеню, відповідачка кошти не повернула та продовжує користуватися ними, висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, за ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України та змісту кредитного договору наявність вимоги про виконання зобов`язання кредитора, яке не виконано, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє права на отримання заборгованості, п. 10.2 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що із пред`явленням вимоги щодо зобов`язання погашення заборгованості кредитором має зупинятися нарахування простроченої заборгованості за процентами та неустойка.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача вимоги скарги підтримала.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до банку із заявою про відкриття карткового рахунку, у якій зазначено, що вона із змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах ознайомлена, вимоги цієї Інструкції для неї обов`язкові, з Умовами та Тарифами обслуговування картрахунку, а також «Правилами користування платіжною карткою» ознайомлена, на підставі вказаної заяви між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (скорочена назва АТ «Укрексімбанк»), та ОСОБА_1 було укладено договір № про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, на підставі заяви ОСОБА_1 від 08 серпня 2014 року 20 серпня 2014 року укладено додаткову угоду № 1 до нього, за якою відповідачці було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та кредитну лінію, надано кредит з лімітом 4000 гривень для проведення операцій із застосуванням картки під 40 % річних та строком, що відповідає строку дії основної картки до 31 серпня 2017 року, 20 грудня 2016 року позивачем на адресу відповідачки було направлено претензію № 069-13/194-31 про здійснення у зв`язку із заборгованістю у строк до 30 грудня 2016 року повного погашення боргу за кредитною лінією у розмірі 3997,50 гривні та нарахованими процентами у розмірі 540,13 гривні, яку відповідачкою було отримано 28 грудня 2016 року, 23 жовтня 2018 року позивачем на адресу відповідачки було направлено листа № 069-13/590-43 про погашення заборгованості за кредитною лінією у розмірі 7459,26 гривні, який відповідачкою було отримано 15 листопада 2018 року, 19 серпня 2019 року позивачем на адресу відповідачки було направлено претензію № 069-13/155-17 про погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 4802,28 гривні та кредиту у розмірі 3997,5 гривні у строк до 18 вересня 2019 року, яку відповідачкою було отримано 30 серпня 2019 року, згідно довідки позивача № 069-13/169 від 26 вересня 2019 року заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 26 вересня 2019 року складає 11820,92 гривні із зазначеними у позові складовими (а.с. 9-18, 23-24).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, згідно положень його ст. ст. 526, 629 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 2.1 додаткової угоди № 1 у рамках цього договору банк на підставі заяви клієнта, яка є додатком № 1 до цього договору, а також інших документів, визначених вимогами чинного законодавства України та нормативних документів банку, відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 , проводить за цим рахунком операції, визначені положеннями чинного законодавства України, нормативними документами банку та цим договором, видає клієнту картку (картки), яка зазначена у заяві, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобов`язується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку, за п. 2.10 цієї угоди за користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40 % річних.

Відповідно до п. 5.3 додаткової угоди № 1 нарахування процентів за користування клієнтом кредитом та овердрафтом здійснюється банком у валюті карткового рахунку щомісяця, в останній банківський день місяця та в день припинення дії кредитної лінії (для процентів за кредитом), виходячи з фактичної заборгованості за кредитом та овердрафтом на початок кожного календарного дня поточного місяця.

Згідно з п. 7.2.13 додаткової угоди № 1 ОСОБА_1 зобов`язалась сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв`язку з використанням основної картки та додаткових карток, а також відшкодувати банку суми збитків, що понесені банком в результаті використання основної картки та додаткових карток на умовах цього договору, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка, за її п. 7.3.3банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту і овердрафту та сплати процентів за користування кредитом та овердрафту у разі невиконання останнім будь-яких умов договору, відповідний обов`язок у такому випадку у позичальника виникає за п. 7.2.17 угоди, її п. 8.1.1.передбачає у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або овердрафтом, процентами за кредитом та/або овердрафтом, сплату боржником банку пені, п. 10.2 угоди передбачено строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним, що не відповідає поняттю строку, визначеному ст. 252 ЦК України.

Таким чином у даній справі сторони строк договору у відповідності до вимог ст. 252 ЦК України не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання, повернення кредиту та сплату відсотків відповідачка мала здійснювати щомісячними платежами, упродовж строку кредитування, отже сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачці, остання зобов`язалася за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 31 серпня 2017 року, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, таким чином передбаченим цим Кодексом та умовами договору між сторонами правом позивач скористався 20 грудня 2016 року пред`явленням вимоги до відповідачки повернути всю суму кредиту та нараховані проценти у строк до 30 грудня 2016 року, тим самим позивачем було змінено строк виконання зобов`язання за договором, після вказаної дати право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, його інтереси у даних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідних вимог позивачем заявлено не було, матеріали справи не містять належним чином обґрунтованого розрахунку щодо стягнення неустойки з відповідачки за порушення обов`язку сплачувати відповідні періодичні платежі у періоди до та після закінчення строку кредитування.

Приведений висновок стосовно правовідносин сторін з врахуванням строку кредитування відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, яку суд першої інстанції у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України підставно застосував при вирішенні даного спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути законною підставою для задоволення її вимог, скаргу сіл відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 24 січня 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик