ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Херсон

справа № 766/3080/19

провадження № 22-ц/819/260/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Єпішина Ю.М. від 03 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України про стягнення грошових коштів,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України про стягнення грошових коштів, зазначаючи, що є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їй належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається із недоотриманої пенсії у розмірі 62 468 грн 49 коп.

На підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Донецької області 09.04.2010 року за реєстром №419, вона є спадкоємцем ОСОБА_3

Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з Ѕ частки недоотриманої пенсії у розмірі 62 468 грн 49 коп., яка знаходиться на зберіганні в Пенсійному Фонді України.

30 березня 2018 року та 04 травня 2018 року вона звернулась до відповідача із заявами про виплату їй недоотриманої пенсії померлого чоловіка у зазначеному розмірі, однак виплату пенсії було здійснено частково у розмірі 25 243,32 грн.

Посилаючись на те, що решта частина недоотриманої пенсії в розмірі 37 225,16 грн на теперішній час відповідачем не виплачена, позивач просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області на її користь нараховану, але не виплачену її чоловікові пенсію в розмірі 37 225,16 грн.

Рішенням суду від 03 жовтня 2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для виплати позивачу недоотриманої пенсії в порядку спадкування у витребуваному розмірі, не відповідають обставинам справи, наданим доказам, а також суперечать положенням статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини у вигляді суми пенсії померлого пенсіонера, а ОСОБА_1 , звернувшись до Управління 30 березня 2018 року, цей строк пропустила, тому має право на отримання недоотриманої пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення, тобто з березня 2015 року у розмірі 25 243,32 грн.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , її доводи не визнала, висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову вважає правильним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлене законом обмеження щодо виплати неотриманої своєчасно пенсії не поширюється на спірні правовідносини, які виникли із спадкового права.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , зареєстрованим місцем проживання якого було м.Докучаєвськ Донецької області.

Після його смерті залишилось майно, а саме: недоотримана пенсія у розмірі 62 468 гривень 49 копійок, яка знаходилася на зберіганні в Пенсійному Фонді України.

30 березня 2018 року державний нотаріус Каховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області на підставі статті 63 Сімейного кодексу України посвідчив, що ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Ленінською сільською радою Баштанського районного бюро ЗАГС Миколаївської області 04 червня 1959 року, актовий запис №5, є пережившою дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їй належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається із недоотриманої пенсії, яка знаходиться на зберіганні у Пенсійному Фонді України у розмірі 62 468 гривень 49 копійок. У підтвердження наведеного факту ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності, яке зареєстровано в реєстрі під №355 (а.с.14).

04 травня 2018 року цей же нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким посвідчив, що вона на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Донецької області 09.04.2010 року за реєстром №419, є спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з Ѕ частки недоотриманої пенсії, яка знаходиться на зберіганні в Пенсійному Фонді України у розмірі 62 468 гривень 49 копійок.

Нотаріус в обох свідоцтвах вказав, що наведене майно належало померлому на підставі довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області 01 серпня 2017 року за №3110/04-03.

Зазначені правовстановлюючі документи позивач подала до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області відповідно 30.03.2018 року та 04.05.2018 року, яке 14 червня 2018 року здійснило поштовий переказ на користь ОСОБА_1 в сумі 25 243 гривни 32 копійки, вважаючи, що саме у такому розмірі їй належить сума недоотриманої пенсії з урахуванням строків, визначених статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої наведеної норми матеріального права нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що вона регулює питання щодо виплати нарахованої, але не отриманої пенсіонером пенсії з власної вини, в межах трьох років до дня звернення за отриманням пенсії.

Однак у спірних правовідносинах йдеться про спадкування, яким відповідно до статті 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також про право подружжя на майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, в даному випадку- нарахованої, але не виплаченої на день смерті одному із подружжя пенсії.

При цьому згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовано статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналогічні положення містить і стаття 1227 ЦК України.

Отже, на день смерті ОСОБА_3 він мав право на отримання пенсії, нарахованої, але не виплаченої йому за період з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року, в сумі 62 468, 49 гривень, як про це зазначено у листі заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 26.02.2018 року №36/Н-99-1 на ім`я позивача та визнається сторонами.

Оскільки зазначений вище період знаходиться в межах трьох років, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач успадкувала після ОСОБА_3 належні йому грошові кошти саме із розрахунку 62 468 гривень 49 копійок.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право позивача на грошові кошти, які зберігаються у Пенсійному фонді України у розмірі 62 468 гривень 49 копійок, підтверджене виданими їй в установленому законом порядку правовстановлюючими документами- свідоцтвами про право на спадщину за заповітом та про право власності, які відповідач не оспорював і на які не зважив, здійснюючи виплату на свій розсуд та незважаючи на те, що недоотримана ОСОБА_3 пенсія відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набула статусу спадкового майна, повноваженнями на розпорядження яким органи Пенсійного фонду України не наділені.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновки суду щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог такими, що відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини не підтверджені доказами та є помилковими, оскільки встановлений статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шестимісячний строк з дня відкриття спадщини для звернення членів сім`ї за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера не є строком для прийняття спадщини, а передбачений для отримання пенсії в органах Пенсійного фонду без застосування інституту спадкування.

Факт прийняття спадщини перевіряється нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій щодо оформлення спадкових прав і не був предметом дослідження в даній справі, зважаючи на предмет та підстави позову.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не в порядку, передбаченому частиною першою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України, а, оформивши право на спадщину та право подружжя на частку у праві спільної сумісної власності на майно після смерті другого з подружжя нотаріально, однак добровільно відповідач ці права не реалізував, що спонукало ОСОБА_1 здійснити їх захист у судовому порядку.

Як зазначалося вище, відповідач дійсність виданих нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 свідоцтв про право власності та про право на спадщину за заповітом не оспорив та належних доказів на спростування її прав у спірних правовідносинах не надав, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є юридично неспроможними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова