Справа № 161/7950/20
Провадження № 2/161/2416/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

21.05.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрутування якої зазначила, що з 21.09.2001 року до 06.05.2003 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, однак до серпня 2014 року вони продовжували проживати однією сім`єю. За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - син ОСОБА_2 . Після фактичного припинення сімейних відносин їх спільний з відповідачем син залишився проживати разом з нею. Починаючи з 01.09.2017 року ОСОБА_2 навчається на денному стаціонарі в Об`єднанні професійних шкіл ім. Генрика Добжанського «Хубала» в м. Радом Республіки Польща. Строк закінчення навчання - квітень 2021 року. Вказала, що на даний час вона не працює та окрім того на своєму утриманні має ще двох дітей - синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її матеріальне становище наразі скрутне. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2019 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі Ѕ частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення синами повноліття. Однак, у відповідача наявна заборгованість за вказаним судовим рішенням, яке перебуває на примусовому виконанні. В свою чергу, ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням немає можливості влаштуватися на роботу та отримувати самостійних дохід. Так, щомісячне проживання повнолітнього сина в Республіці Польща коштує 3000 грн. Відповідач ОСОБА_3 є здоровим, працездатним, зареєстрований як ФОП та займається роздрібною торгівлею, а тому має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2020 року та на період навчання, але не пізніше, ніж до досягнення сином 23-хрічного віку.

08.07.2020 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого він визнає заявлені позовні вимоги частково виходячи з наступного. Зазначає, що наразі на підставі судового рішення від 17.10.2019 року з нього на користь позивачки стягується аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки середньомісячного розміру заробітної плати в регіоні. Вказаний розмір частки був змінений після досягнення старшим сином ОСОБА_2 повноліття. При цьому, якби останній не досягнув повноліття, частка коштів, яка припадала на нього становила б 1442,58 грн. Вказане свідчить про те, що позивачка фактично просить збільшити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина. В свою чергу, відповідач не довела погіршення свого матеріального стану або поліпшення його майнового становища. Разом з тим, наразі його матеріальне становище погіршилося через запровадження карантину та відповідних протиепідемічних заходів. Так, з моменту припинення з ОСОБА_1 сімейних відносин з 2019 року він продовжує надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, а доводи позивачки про зворотне є надуманими. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів понесених витрат на проживання ОСОБА_2 в Республіці Польща. На підставі викладеного, просить суд постановити рішення, яким стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, на період навчання, але не пізніше, ніж до досягнення сином 23-хрічного віку (а.с. 41-45).

27.07.2020 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якому остання зазначає, що відповідач помилково посилається на положення ст. 192 СК України, оскільки у даному випадку предметом позову є призначення аліментів на повнолітню дитину, а не зміна розміру стягуваних аліментів. Крім того, ОСОБА_3 майже рік ухиляється від сплати стягуваних аліментів, заборгованість за якими становить 37343,52 грн. В іншій частині відзиву доводи не мають жодного значення для розгляду справи та фактично спрямовані на введення суду в оману. Заявлені вимоги, які викладені у її позові підтримує та просить постановити відповідне судове рішення (а.с. 46-49).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у її позовній заяві та відповіді на відзив відповідача, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що їх спільний з ОСОБА_3 син ОСОБА_2 навчається на денному стаціонарі в Об`єднанні професійних шкіл ім. Генрика Добжанського « Хубала » в м. Радом Республіки Польща та проживає у гуртожитку з харчуванням. Навчання сина є безкоштовним, стипендію він не отримує, а саме проживання разом із харчуванням складає 3500 грн. на місяць. Розмір середньомісячного заробітку відповідача їй невідомий. Як їй відомо ОСОБА_3 здоровий, працездатний, на обліку у лікарів не перебуває та інших утриманців за собою немає.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та додатково зазначив, що будь-яких доходів він не отримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

30.07.2020 року до початку судового засідання від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому провадженні (а.с. 53-54).

Однак, суд, з урахуванням тієї обставини, що сторона відповідача скористалася своїм правом надання відзиву на позовну заяву, де виклала свою позицію та міркування щодо заявленого позову, вважає за можливе провести судовий розгляд без участі ОСОБА_3 та його представника.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2001 року, який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначене підтверджується, зокрема свідоцтвом про розірвання шлюбу № НОМЕР_2 та сторонами не заперечується (а.с. 7).

Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім`єю на протязі тривалого періоду, який в ході розгляду справи встановлено не було (з пояснень позивачки - до серпня 2014 року; з пояснень відповідача - до 2019 року).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.02.2002 року Відділом РАГС Краматорського МУЮ Донецької області, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитини - син ОСОБА_2 (а.с. 15).

29.01.2020 року третя особа ОСОБА_2 досягнув повноліття.

Відповідно до довідки Об`єднання професійних шкіл ім. Генрика Добжанського «Хубала» в м. Радом Республіки Польща № ZSZ.430.13.2.2020 від 06.03.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її видачі є учнем третього класу даного ВУЗу. Строк закінчення навчання - квітень 2021 року (а.с. 21-22).

У свої позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_2 , в зв`язку з його навчанням у ВУЗі, оскільки її матеріальне становище не дає можливості нести такі витрати без фінансової участі ОСОБА_3 , а у сина будь-які доходи відсутні.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_2 на момент розгляду даної справи є учнем третього класу денної бюджетної форми навчання Об`єднання професійних шкіл ім. Генрика Добжанського «Хубала» в м. Радом Республіки Польща (а.с. 22).

Будь-яких доказів вартості проживання, а відтак й понесених витрат, пов`язаних з перебуванням ОСОБА_2 на території Республіки Польща у зв`язку з його навчанням стороною позивача суду не надано, а судом в ході розгляду справи здобуто не було.

Однак, як вбачається із повідомлення Сектору обліку населення Відділу у справах громадян Міського управління в Радомі Республіки Польща, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було поставлено на облік та надано відповідний номер PESEL (а.с. 20).

Наведене свідчить про доведеність тієї обставини, що ОСОБА_2 у зв`язку зі своїм навчанням, перебуває на території Республіки Польща та несе відповідні витрати, у тому числі, пов`язані з його проживанням та харчування, розмір яких встановлено не було.

Третя особа ОСОБА_2 здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, стипендію не отримує та будь-які види заробітку у нього відсутні, у зв`язку з чим останній перебуває на повному утриманні позивачки.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку із навчання у вищому навчальному закладі, який знаходиться в м. Радомі Республіки Польща, позивачка змушена нести витрати пов`язані з частковим проїздом сина (з м. Радом в м. Луцьк та навпаки), харчуванням, придбанням речей першої необхідності тощо, однак розмір таких витрат стороною позивача обґрунтованим не був.

Відповідач ОСОБА_3 є здоровим, працездатним, на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, останній є фізичною особою-підприємцем, однак розмір його середньомісячного заробітку суду не відомий.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2019 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення синами повноліття (а.с. 11-12).

Разом з тим, як встановлено судом, у зв`язку із досягненням ОСОБА_2 повноліття, розмір аліментів, який присуджений до стягнення з ОСОБА_3 за вищевказаним судовим рішенням, на підставі ч. 3 ст. 183 ЦПК України, був змінений на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісяця та до закінчення останньою навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України, бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

В свою чергу, суд оцінює критично доводи сторони відповідача про недоведеність позивачкою тієї обставини, що з моменту визначення розміру стягуваних аліментів, згідно рішення суду від 17.10.2019 року, відбулося погіршення матеріального стану їх стягувача або поліпшення майнового становища боржника, оскільки зазначені фактори мають значення при розгляді справ про зміну розміру аліментів (ст. 192 СК України), а не в справах про визначення розміру аліментів на повнолітню доньку, сина (ст. ст. 199-201 СК України).

Інші доводи сторін (наявність у відповідача заборгованості за аліментами, інша участь/ухилення в утриманні сина) жодним чином не впливають на розмір визначених судом аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 198-201 СК України, керуючись ст.ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1500 (тисяча п`ятьсот) грн. щомісяця, починаючи з 21.05.2020 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 03 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська