Ухвала

Іменем України

04 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 405/7899/16-ц

провадження № 61-10952ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» звернулося до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 17 вересня 2019 року, просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 05/07/35-КФ у розмірі 338 491,96 доларів США, що еквівалентно станом на 17 вересня 2019 року 8 384 919,74 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 263 800 доларів США, що еквівалентно 6 534 326 грн; заборгованість за процентами - 2 462,13 доларів США, що еквівалентно 60 986,96 грн; прострочена заборгованість за процентам та пеня - 72 229,83 доларів США, що еквівалентно 1 789 132,89 грн (проценти) та 819 211,18 грн (пеня), з яких; 700 769,84 грн пеня за прострочення сплати кредиту, 118 441,34 грн пеня за прострочення сплати відсотків, у відповідності до умов договору іпотеки від 14 червня 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю площею 1 815,40 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: будівлі AAa1-3, к, кр, загальною площею 1 815,4 кв. м; навісів а1, а2, а3; гаражу В; навісу Е; убиральні Ж; вимощення III; огорожи N-N1; бетонного майдану І, та належить на праві власності, в частині 1/2 кожному ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Ленінський районний суд м. Кіровограда ухвалою від 22 листопада 2016 року відкрив провадження у справі.

Ленінський районний суд м. Кіровограда ухвалою від 18 листопада 2019 року розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

В підготовчому судовому засіданні представником Акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» Поздняковим А. Ю. подано клопотання про відмову від частини позовних вимог, зареєстроване в суді 20 травня 2019 року за вх. № 12280, в якому просив прийняти відмову від позовних вимог в частині звернення стягнення на 1/2 частини комплексу будівель, загальною площею 1815,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належала на праві власності ОСОБА_1 . Також, представником позивача зазначено, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, йому роз`яснені та зрозумілі.

Ленінський районний суд м. Кіровограда ухвалою від 16 березня 2020 року прийнято відмову позивача від позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 , в частині звернення стягнення на 1/2 частини комплексу будівель, загальною площею 1815,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належала на праві власності ОСОБА_1 . Провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на 1/2 частини комплексу будівель, загальною площею 1815,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належала на праві власності ОСОБА_1 , закрив на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року.

Кропивницький апеляційний суд постановою від 25 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року залишив без змін.

25 липня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2020 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що чинним законодавством України не перебачено припинення іпотеки на частину предмету іпотеки. Судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права (пункт перший частини другої статті 49 ЦПК України) і не враховано вимоги статті 17 Закону України «Про іпотеку». За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено запис про припинення іпотеки на комплекс будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/2 частини комплексу, яка належала ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи, що право позивача на відмову від позову передбачено цивільним процесуальним законодавством на будь-якій стадії судового процесу, заява представника позивача про відмову від частини позовних вимог є формою реалізації такого права, а наслідки такої відмови, що передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, позивачу відомі та зрозумілі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про прийняття відмови представника позивача від заявленої ним вимоги про звернення стягнення на 1/2 частини комплексу будівель, загальною площею 1815,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належала на праві власності ОСОБА_1 та закриття провадження у справі в цій частині.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2020 року є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко