Справа №690/147/20
Провадження №2/690/27/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2020 року Ватутінський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Пасацької Л.А.,
за участю секретаря судового засідання Вельган А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Ватутіне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася 29.04.2020 р. до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період проживання в зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній син перебуває на її повному утриманні, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає.
Позивач та її представник, адвокат Токар О.М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час і місце розгляд у справи повідомлений завчасно та належним чином, подав до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, мотивуючи тим, що заявлена сума 2500 грн. не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
У період проживання в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).
Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 09.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10-11).

Неповнолітній син проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 23.04.2020 року (а.с.17) та повністю перебуває на її утриманні.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, ч.2 та ч.3 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно ч. 5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Ураховуючи встановлені обставини, суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, але не менше визначеного законодавством 50% мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, з 29.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. а тому суд вважає необхідним, витрати по оплаті судового збору стягнути з відповідача на користь держави.

Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. та додала до позовної заяви договір про надання послуг адвоката (а.с.14), додаток №1 до договору про проведений розрахунок (а.с.15) та розрахунок (а.с.16), ордер (а.с.18).

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, які мають бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Перевіривши доводи учасників справи, в тому числі наявні письмові докази в матеріалах справи, суд вважає доведеними належними і допустимими доказами, що позивач, уклавши 22.04.2020 р. договір про надання послуг з адвокатом Токар О.М. згідно п.1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти в судах … інтереси Клієнта з повним обсягом процесуальних прав та обов`язків у справі про стягнення аліментів до ОСОБА_2 , при цього в п.2.1 Договору домовились що оплата послуг встановлюється за домовленістю сторін згідно додатку №1.

Відповідно до розрахунку оплати послуг адвоката за додатком №1 від 22.04.2020 р. сторони договору домовились, що підготовка позовної заяви з додатками та направлення до суду (3 години, що в грошовому виразі складає 2400 грн.) та представництво в суді (не визначено окремо) оплачується в кінцевому розмірі 2500 грн., які позивачем було сплачено готівкою та відображено в додатку №1 про проведений розрахунок в сумі 2600 грн.

Згідно пояснень представника позивача розрахунок за весь обсяг наданих правових послуг було погоджено з позивачем в загальній сумі 2500 грн. та було здійснено повністю, проте адвокатом було помилково при оформленні зазначеного додатку №1 вказано суму 2600 грн., а тому позивачем фактично понесено витрати на оплату правової допомоги в сумі 2500 грн.

Відповідач зазначив про необґрунтованість та неспівмірність розрахунку понесених позивачем витрат, оскільки зазначена категорія справ є не складною, вирішення справи на репутацію сторони не вплине, відсутній будь-який інтерес до справи, а тому вартість роботи адвоката в розмірі 800 грн. за годину є необґрунтованою та завищеною. Вважав, що відшкодування в розмірі 500 грн. буде співмірним із наданою правничою допомогою.

На переконання суду заперечення відповідача щодо неспівмірності вартості погодинної оплати адвоката не доведені належними доказами, враховуючи що обов`язок покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а тому суд відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст..ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 180 - 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 11,141, 142, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, 430ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду 29.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. (вісімсот сорок) 80 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 31.07.2020 р.

Головуючий: Л.А.Пасацька