Справа № 621/1441/20
Пр. № 2/621/675/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 серпня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретарі судового засідання -Акулової А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

03.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 з підстав не проживання останнього у будинку за місцем реєстрації.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що зазначений будинок належить йому на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача та інших, зареєстрований відповідач, який є його рідним братом та фактично не проживає в будинку з 1995 року, речей, що належать відповідачу ОСОБА_2 в будинку немає.

Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 19.06.2020 позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є питання про право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В.В., зареєстрований за №34-3667(а.с.11).

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.06.2020 складеного депутатом міської ради за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в зазначеному будинку з 1995 року (а.с.16).

Факт реєстрації у вказаному будинку відповідача, підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.06.2020 №1008 (а.с.15).

Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі викладеного, оскільки відповідачем не надано до суду доказів поважності причин його відсутності за місцем реєстрації понад один рік, суд вважає, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що строки, вказані у рішенні, обчислюються з урахуванням положень пункту 3 Розділу 12 Прикінцеві положення ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

Головуючий: