Справа № 203/2384/20
Провадження № 2-з/0203/67/2020
УХВАЛА

30 липня 2020 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

До Кіровського районного суду звернулася Дніпровська міська рада з позовною заявою до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса ДМНО Бондаря М.О., третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення зазначеного позову.

Заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю №36-Н, що розташована АДРЕСА_1 , та заборони будь-яким особам здійснювати дії, пов`язані з відчуженням, зміною майнових прав на зазначену нежитлову будівлю.

Заяву обґрунтовано тим, що подальше вибуття нежитлової будівлі, на яку заявник просить накласти арешт, до третіх осіб може суттєво ускладнити виконання судового рішення.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК унормовано обов`язок доказування і подання доказів, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи доводи заяви, суд враховує, що посилання позивача на можливе відчуження нежитлової будівлі відповідачем фактично є припущенням, що будь-якими доказами не підтверджено та не може бути єдиною підставою для застосування заходів забезпечення позову. Позивачем не доведено належним чином наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення, не зазначено, яким саме чином може сприяти виконанню рішення суду вказані заходи забезпечення позову.

Ураховуючи, що позивачем не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Католікян