Справа № 242/6225/19
Провадження № 2/242/310/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирська І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Авдіївської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить її на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06.07.1995 року. Позивач звернулась до приватного нотаріуса для посвідчення договору дарування, однак їй було повідомлено, що на будинок накладено заборону 08.08.2005 року реєстратором - Авдіївською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення від 31.08.1981 року. Накладене обтяження не дає позивачу можливість розпорядитися своїм майном. Просить суд, скасувати заборону відчуження з нерухомого майна на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено на підставі повідомлення від 31.08.1981 року Авдіївського відділення Стройбанка, архівний номер: 5757299 DONETSK801 , архівна дата: 23.12.2003, дата виникнення: 01.09.1981, № реєстра: , внутр. № 580115382DF44D302B3E, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08.08.2005 року за реєстраційним № 2264880 реєстратором Авдіївської державної нотаріальної контори.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.10.2019 року зазначену справу залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.11.2019 року по справі продовжено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.06.2020 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Авдіївської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.01.1987 року, виданого Авдіївською міською радою, ОСОБА_2 (російською мовою) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.1995 року, посвідченого завідуючим Авдіївської нотаріальної контори Лукьянець Л .В. , ОСОБА_1 (російською мовою) є спадкоємцем чоловіка ОСОБА_2 (російська мова), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 в реєстрі № 1-687.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 175317954 від 26. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2. , 08.08.2005 за № 2264880 року, реєстратором - Авдіївською державною нотаріальною конторою було накладено заборону за № 2264880 на підставі повідомлення, б/н, 31.08.1981, Авдіївське відділення Стройбанка.

Згідно листа № 81/01-16 від 06.05.2020 року, Авдіївська державна нотаріальна контора повідомляє, що згідно 15.1, 15.2 гл. XII Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5, на зберігання до державного нотаріального архіву передаються справи (наряди) нотаріальних документів постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання в упорядкованому стані, а також закінчені у діловодстві документи довідкового та облікового характеру згідно з відповідними номенклатурами справ. Контора передає справи (наряди) нотаріальних документів через два роки після закінчення десятирічного строку їх зберігання у відповідній державній нотаріальній конторі згідно з графіком, затвердженим завідувачем державного нотаріального архіву. Паперові носії, тобто справи (наряди) нотаріальних документів постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання Авдіївської державної нотаріальної контори по 2001 рік (включно), в тому числі документи (постанови, ухвали, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна, були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, тому надати будь-яку інформацію стосовно накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , неможливо.

Згідно листа від 16.07.2020 року, Національний банк України повідомив щодо наявності правонаступника Будбанку (Стройбанку) СРСР в України наступне: Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 « Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 р. № 873-Х11 Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України. 27.09.1991 Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України (Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. 09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України, про що здійснено відповідний запис до Ресбуліканської книги реєстрації банків. Станом на 10.07.2020 р. Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 223ЦК УРСР (норми якої діяли на час виникнення та припинення правовідносин, в забезпечення виконання яких було накладено заборони відчуження на майно) зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності відповідного зобов`язання, в забезпечення виконання якого було накладено заборону відчуження на все майно, а також суб`єкт, в інтересах якого зареєстрована заборона відчуження, припинений без правонаступництва, тому існування такої заборони на думку суду є втручанням у здійснення позивачем його права власності на нерухоме майно.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. зареєстрованого в Мін`юсті10.06.1999р.за №364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відомості про обтяження на будинок були внесені Авдіївською державною нотаріальною конторою, як заборону, тому його зняття повинно відбуватись за правилами, встановленими п.п.2.1.1 п.2.1 Положення.

Згідно п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Відповідно до ст.73 Закону України « Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири).

Відповідно до ст.74 Закону України « Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Судом встановлено, що позивач не може розпорядитись належним їй будинком, оскільки в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься архівний запис про накладення заборони відчуження на вищевказаний будинок, на підставі повідомлення, б/н 31.08.1981, Авдіївського відділення Стройбанка, яке припинило свою діяльність та ліквідовано.

Суд звертає увагу, що Авдіївською державною нотаріальною конторою 08.08.2005 року за № 2264880 було накладено обтяження на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі повідомлення б/н 31.08.1981, Авдіївського відділення стройбанк, однак відповідно до повідомлення від 16.07.2020 року Національний банк України, Будбанку (Стройбанку) СРСР України реорганізовано в Промбудбанк України, який Національним банком України 09.04.1992 року анульовано реєстрацію, таким чином у реєстратора - Авдіївської державної нотаріальної контори були відсутні підстави для внесення вищевказаного обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що чинність заборони відчуження перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зняття заборони відчуження з нерухомого майна.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 328, 391, 392, 1216-1217, 1268, 1296 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 109, 118-120, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Авдіїської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місце реєстрації за адресою: Донецька область м. Авдіївка, вул. Комунальна, буд. № 4) про зняття заборони відчуження з нерухомого майна- задовольнити.

Зняти заборону відчуження на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована реєстратором - Авдіївською державною нотаріальною конторою за № 2264880 на підставі повідомлення, б/н, 31.08.1981, Авдіївського відділення Стройбанка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Владимирська