ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1137/20 Справа № 205/3744/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що 14.11.2016 року о 10.10 год., в районі вул. Павлова в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу КТМ-5 МЗ (трамвай), що належить відповідачу, під керуванням ОСОБА_2 , який працював на підприємстві на посаді водія трамваю.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яку постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. У постанові суд зазначив, що сумніви викликає правильність кваліфікації дій водія ОСОБА_2 , оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті доріг, під час його проїзду обома учасниками пригоди, а тому мало б бути вирішено питання щодо дотримання правил проїзду перехрестя, а не правил швидкості руху.

Згідно висновку № 4215 від 29.11.2016 року експертного дослідження автотоварознавця, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 33 693,06 грн, вартість експертного дослідження складає 1 300 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 34 993,06 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Дніпровський Електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 33 693,06 грн та суму в розмірі 1 300 грн оплата експертного дослідження, що загалом складає суму в розмірі 34993, 06 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач - Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано посилався на висновок судової автотехнічної експертизи № 937-18 від 19.10.2018 року, оскільки висновок експерта щодо застосування п.10.1 Правил дорожнього руху України до трамвая є сумнівним, тому що рух трамвая здійснюється виключно по прямій, по трамвайним коліям і перестроїтися чи змінити напрям руху трамвай не може; висновок експерта є неповним, оскільки він не має повних відповідей на всі поставлені питання по варіанту № 2 по поясненням водія трамвая ОСОБА_3 , необ`єктивним, необґрунтованим, та відповідно, неналежним доказом.

Суд першої інстанції, під час ухвалення рішення повинен був враховувати положення ст.82 ЦПК України та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року, якою постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням штрафу у розмірі 340 грн скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КупАП.

Висновок № 4215 від 29.11.2016 року експертного дослідження автотоварознавця є неналежним доказом у справі, оскільки в матеріалах справи міститься лише його копія, відсутнє свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії на експерта Крутіня В.І. Зазначав про безпідставність стягнення з нього на користь позивача 6 956,73 грн - втрати товарної вартості, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження витрачених на ремонт автомобіля коштів.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилався на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі належних та допустимих доказів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2016 року приблизно о 10 годині 10 хвилин на регульованому перехресті вул. Краснозаводська вул. Павлова у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу КТМ-5 МЗ (трамвай), під керуванням ОСОБА_2 .

Так, згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року, ОСОБА_2 14.11.2016 року о 10 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом КТМ-5 МЗ, інвентаризаційний номер 1501, по вул. Павлова у м. Дніпро, при виникненні небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Даними діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Проте, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року, постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням штрафу у розмірі 340 грн скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В мотивувальній частині постанови судом звернуто увагу на сумнівність в правильності кваліфікації дій ОСОБА_2 органом досудового розслідування, оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті доріг, під час його проїзду обома учасниками пригоди, а тому на стадії досудового розслідування мало б бути вирішено питання щодо дотримання правил проїзду перехрестя, а не правил швидкості руху.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 937-18 від 19.10.2018 року, проведеної на підставі ухвали суду від 19.12.2017 року, судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Забуга О.В., дослідження проводилось по двом варіантам розвитку дорожньо-транспортної ситуації по поясненням водія ОСОБА_1 та по поясненням водія ОСОБА_3 .

Так, виходячи з пояснень водія автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , водію трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. У даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, технічна можливість для водія трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 запобігти дорожньо-транспортну пригоду залежала від виконання ним вимог п. 10.1 ПДР України. У даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткнення з трамваєм «КТМ-5 МЗ» і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б знаходитись у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, водій трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 з моменту виявлення перешкоди для руху шляхом виконання ним вимог п.10.1 ПДР України.

Виходячи з пояснень водія трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 , то у даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, водію автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. У даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, водію трамвая «КТМ-5 МЗ» Волошину ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. У зв`язку з відсутністю в поясненнях водія трамвая ОСОБА_3 вихідних даних, експерт не надав відповіді на поставлені питання по поясненням ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що згідно пояснень водія трамвая ОСОБА_3 , які маються в матеріалах про адміністративне правопорушення, водій автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 несподівано виконав поворот зліва направо перед трамваєм, який рухався, та він прийняв екстрене гальмування але ж запобігти зіткненню не вдалося.

При цьому, встановлено, що перехрестя регульовано та для обох водіїв був увімкнений зелений сигнал світлофора.

Так, згідно п.16.7 ПДР України, якщо сигнал регулювальника або зелений сигнал світлофора дозволяють одночасно рух трамвая і нерейкових транспортних засобів, трамваю надається перевага незалежно від напрямку його руху.

Судом встановлено, що згідно пояснень водія ОСОБА_1 , який був допитаний в судовому засіданні і в якості свідка, при початку виконання ним маневру повороту зліва на право, трамвай знаходився на зупинці та не починав рух, виходили пасажири. Він пояснив, що він практично перетнув перехрестя, проїхавши через рейки, але ж зупинився, щоб пропустити пішохода, який переходив вул.Павлова і тоді почув удар в праву задню частину свого автомобіля. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що коли він зупинився на перехресті, щоб пропустити пішохода, трамвай знаходився на відстані від нього 12-15 метрів.

Покази ОСОБА_1 узгоджуються з усіма матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з фототаблиці, яка мається в матеріалах про адміністративне правопорушення, удар прийшовся на праву задню блок фару, задній правий бампер. З чого можна зробити висновок, що водій автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вже практично завершив проїзд перехрестя. А при таких обставинах, суд правильно погодився з висновком експерта, що водію трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, технічна можливість для водія трамвая «КТМ-5 МЗ» ОСОБА_3 запобігти дорожньо-транспортну пригоду залежала від виконання ним зазначеного пункту.

А тому, враховуючи вищезазначене, пояснення водія трамвая ОСОБА_3 , які маються в матеріалах про адміністративне правопорушення, зокрема, що водій ОСОБА_1 виїхав на перехрестя перед трамваєм несподівано, технічно неспроможні та викликають сумнів.

Так, відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Тому, з огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, саме в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 14.11.2016 року.

Судом встановлено, що внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом КТМ-5 МЗ (трамвай) перебував у трудових відносинах з відповідачем Комунальним підприємством «Дніпровський Електротранспорт» Дніпровської міської ради, професія - водій трамваю з 15.05.2014 року по теперішній час, що не заперечувалось представником відповідача.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що транспортний засіб «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, належить на праві власності позивачу, автомобіль на даний час не відремонтовано.

Згідно висновку № 4215 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КЗТ від 29 листопада 2016 року, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 26 736,33 грн без урахування ВТВ та 33 693,06 з урахуванням ВТВ.

Позивачем також понесені витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 1 300 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 4215 від 15.11.2016 року (а.с.27).

Досліджені письмові докази по справі відповідачем не спростовані, інший розмір шкоди ним не доведено, що є його процесуальним обов`язком (ст. ст.76, 81 ЦПК України), оскільки відповідач заперечує зазначений розмір шкоди.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст. ст.1166, 1172, 1187 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач ОСОБА_1 не був допитаний в якості свідка у суді першої інстанції спростовуються журналом судового засідання від 13.12.2017 року (а.с.83-84).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повинен був приймати до уваги висновок судової автотехнічної експертизи № 937-18 від 19.10.2018 року, проведеної судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Забуга О.В., так як висновок експерта щодо застосування п.10.1 Правил дорожнього руху України до трамвая є сумнівним, оскільки рух трамвая здійснюється виключно по прямій, по трамвайним коліям і перестроїтися чи змінити напрям руху трамвай не може; висновок експерта є неповним, оскільки він не має повних відповідей на всі поставлені питання по варіанту № 2 по поясненням водія трамвая ОСОБА_3 , необ`єктивним, необґрунтованим, та відповідно, неналежним доказом не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не погоджується з висновком експерта, між тим своїми процесуальними правами не скористався та не заявляв клопотання про призначення та проведення додаткової або повторної експертизи. Клопотань про проведення вказаних експертиз до суду апеляційної інстанції також не надходило.

Посилання в апеляційній скарзі на положення ст. 82 ЦПК України та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року, якою постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням штрафу у розмірі 340 грн скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року вбачається, що судом встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди 14.11.2016 року між транспортним засобом КТМ-5 МЗ, інвентаризаційний номер 1501, під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом «Skoda Rapid», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Між тим, в мотивувальній частині постанови суд піддав сумніву правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 органом досудового розслідування, оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті доріг, під час його проїзду обома учасниками пригоди, а тому на стадії досудового розслідування мало б бути вирішено питання щодо дотримання правил проїзду перехрестя, а не правил швидкості руху.

Таким чином, суд апеляційної інстанції поставив під сумнів лише кваліфікацію дій ОСОБА_2 при вказаній ДТП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції на підставі пояснень позивача, допитаного і в якості свідка, його представника, представника відповідача, експерта, висновків судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 204/7717/16 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, дійшов правильного висновку, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, саме в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 14.11.2016 року.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на висновок № 4215 від 29.11.2016 року експертного дослідження автотоварознавця як на неналежний доказ у справі, оскільки в матеріалах справи містить лише його копія, відсутнє свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії на експерта Крутіня В.І., не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції щодо встановленого обсягу матеріальної шкоди, а зводяться до незгоди з даним висновком, проте доказів на його спростування відповідачем також не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього на користь позивача 6 956,73 грн - втрати товарної вартості, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження витрачених на ремонт автомобіля коштів, а тому вимога про стягнення втрати товарної вартості не підлягає задоволенню; а також посилання в скарзі на те, що вимоги про стягнення витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1 300 грн, не підлягають задоволенню, оскільки такі підтверджуються лише копією квитанції, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового

рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова