Справа № 558/666/19
номер провадження 2/558/12/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

23 січня 2020 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 2 вересня 2007 року у Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери та протилежні погляди на життя. Почуття любові та взаємоповаги між ними втрачено та шлюбні відносини фактично припинені. З відповідачем понад п`ять місяців спільно не проживає. Вважає, що примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Разом з тим, їх малолітня дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона проживає та працює в Росії, де також проживає та навчається її дочка. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, хоч є працездатним, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини.

З вказаних підстав у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що був зареєстрований 2 вересня 2007 року у Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 9.

Крім того, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась у своєму позові просила справу розглянути без її участі та зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 27 грудня 2019 року та 21 січня 2020 року не з`явився, хоч про час та місце їх проведення був повідомленим у встановленому порядку, шляхом надіслання судової повістки на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Причини неявки в судове засідання відповідач ОСОБА_2 не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав.

За таких обставин та за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання на 27 грудня 2019 року та 21 січня 2020 року.

У вказані судові засідання відповідач та/чи його представник не з`явилися.

Відповідач до суду відзиву на позовну заяву не подавав.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5) сторони по справі зареєстрували шлюб 2 вересня 2007 року у Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 9.

В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні. Сторони по справі спільно не проживають протягом останніх п`яти місяців, не ведуть спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Можливість припинення шлюбу є виявом принципу його вільності та рівності подружжя, закріплених у ст. 51 Конституції України. Так, укладення шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа.

Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача чи інтересам дитини сторін, яка є малолітньою.

Спорів між сторонами про поділ майна чи місце проживання їх малолітньої дитини, на час розгляду справи, немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Як встановлено із змісту Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 14), ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком вказаний відповідач ОСОБА_2 , а матір`ю позивач ОСОБА_1 .

Отже, сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Під час розгляду справи встановлено, що малолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання до суду позивачем позовної заяви про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 гривень, що був сплачений позивачем на час подання до суду позовної заяви за вирішення позовних вимог в частині розірвання шлюбу (а.с. 1).

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень у зв?язку з розглядом вимог позивача щодо стягнення аліментів, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року про те, що позовні вимоги майнового та немайнового характеру оплачуються судовим збором окремо та щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру.

Суд також враховує те, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору не встановлено.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 110, 112, 180, 182, 184 СК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 105, 112-114, 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), що зареєстрований 2 вересня 2007 року у Боремельській сільській раді Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 9 (Дев`ять).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 19 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у порядку та строки, що передбачені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 23 січня 2020 року.