Справа № 191/1388/20
Провадження № 2-о/191/34/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.,

за участю секретаря Лободи Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 ; заінтересована особа: Територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.02.1998 року, про що зроблений запис в реєстрову книгу Синельниківського МБТІ №110 за реєстровим № 1057 та довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 23.04.2018 року №405. Власницею іншої Ѕ частки вищевказаної квартири є вона - її дочка. Спадкоємцем першої черги за законом є вона. Заповіту мати не залишила. Спадкоємці, які б мали обов`язкову частку у спадщині, відсутні. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, заяву про відмову від спадщини вона не подавала, таким чином вважається такою, що прийняла спадщину. В квітні 2018 року вона звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку квартири після смерті матері, але державним нотаріусом Монич Н.Д. у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі того, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановлений шестимісячний строк вона не подала, а також не надала документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини. Вона майже рік до смерті матері постійно мешкала з нею за адресою: АДРЕСА_1 здійснювала постійний догляд за матір`ю, як того потребував її фізичний стан.

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Представник заявника до початку судового засідання надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Синельниківської міської ради Ковтун А.О. до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно доч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 21.08.2017 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №369 від 21 серпня 2017 року.

Як вбачається з копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.01.1970 року ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_4 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 , після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 .

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 , серія НОМЕР_5 , місце її реєстрації з 21.05.2005 року зазначено АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається з Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998 року, про що зроблений запис в реєстрову книгу Синельниківського МБТІ №110 за реєстровим № 1057 та довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 23.04.2018 року №405.

Згідно акту №61 від 08.05.2020 року складеного інспектором СМКП «ЖЕК-2» ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , 1969 року народження проживала без реєстрації та здійснювала догляд за матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З постанови державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 25.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що заяву про прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_2 у встановлений шестимісячний строк спадкоємець не надала, докази фактичного прийняття спадщини також не надала.

Згідно повідомлення завідувача Першої синельниківської державної нотаріальнї контори Монич Н.Д. від 10.07.2020 року №01-16/355 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ним не заводилася.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявниці ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. ст.ст. 12, 81, 82, 247, 259, 260, 265, 268, 315ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем - її матір`ю ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Суддя: Г. В. Бондаренко