Ухвала

31 липня 2020 року

м. Київ

справа № 535/1198/19

провадження № 61-10685ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12 613, 40 грн за кредитним договором № б/н від 10 вересня 2014 року та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», підписала заяву б/н від 10 вересня 2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 12 613, 40 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь (тіло кредиту - 1 653, 09 грн, прострочене тіло кредиту - 3 057, 42 грн, пеня за прострочене зобов`язання - 5 997, 87 грн, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 828, 17 грн, штраф (фіксована складова) - 500, 00 грн, штраф (процентна складова) - 576, 83 грн).

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

16 липня 2020 року до Верховного Суду АТ КБ «Приватбанк» подало касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 12 613, 40 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу процесуального закону.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має для банку виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Також заявник зазначив, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд не може погодитись із тим, що ця справа, в якій судовими рішеннями судів першої й апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості, у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог (встановлено, що відповідачем погашено тіло кредиту), з урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк», що є одним із найбільших банків України, а також має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «Приватбанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович