Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районній суд, Донецької області

в складі головуючого: судді - Писанець Н.В.

при секретарі - Сотченко В.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і доводи мотивує тим, що йому належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 21.11.2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ним. В цьому будинку фактично зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вона фактично не проживає з жовтня 2010 року по теперешній час.

Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, оскільки в довідці про склад сім`ї вказують всі особи, що зареєстровані за даною адресою. Відповідач не проживає за цією адресою тривалий час, витрат по утриманню будинку не несе, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у своїй заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З договору дарування житлового будинку від 21.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу, вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2206777 від 07.12.2003 року власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за № 2470, виданого 21.11.2003 року (а.с. 5).

З домової книги будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що за цією адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с. 6-10).

З акту перевірки Донської селищної ради від 21.04.2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2010 року по теперішній час (а.с. 11).

З адресної довідки № 979 від 13.04.2017 року виданої Кировським РВ МВС ДНР від 14.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі була зареєстрована в будинку, але не мешкає з 2010 року, її особистих речей в будинку не має, про те відповідач за адресою позивача зареєстрована.

Враховуючи, що відповідач добровільно не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року, її особистих речей в будинку не має, добровільно не знялась з реєстрації, до суду за викликом не з`явилася, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Н.В. Писанець