Справа № 552/5326/19
Провадження №2/552/60/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 Київський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Горошко О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зупинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зупинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В позовній заяві та уточненій позовній заяві зазначив, що перебував у шлюбі із відповідачем з 2006 року по 2009 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 16 лютого з позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку. Він добросовісно сплачував аліменти і не мав по них заборгованості до цього часу.
В серпні 2018 року відповідач звернулась до нього з приводу надання дозволу на тимчасове перебування їхнього спільного сина в Португалії. Він надав нотаріальний дозвіл терміном до 01 вересня 2018 року щоб син побачився із мамою. Відповідач декілька років перебуває за кордоном України. Їхній син ОСОБА_4 в цей час жив в Україні із бабусею і відвідував школу, і позивач мав можливість спілкуватись із сином. Після того як в серпні 2018 року він поїхав в Португалію до матері, більше його позивач не бачив.
Спочатку позивач намагався особисто знайти сина через знайомих і родичів. Але відповідач змінила всі засоби зв`язку, або його заблокувала, зв`язатися із нею він не має можливості. Він почав розшук сина. Посольство Португалії двічі повідомило, що ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , не перебувають на обліку в Португалії і до Консульства не звертались. Вже більше року ОСОБА_4 в Україні немає, взагалі невідомо де він знаходиться, бо розшук до цього часу не дав жодної інформації з приводу місця перебування дитини. Відповідач також знаходиться за межами України.

Позивач же сплачує аліменти на утримання сина, і ці аліменти залишаються на депозитному рахунку виконавчої служби. Він не заперечує утримувати свого сина, але тільки його а не державні установи, які зараз користуються його грошима.

Тому позивач просив суд постановити рішення, яким зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку із розшуком дитини.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надала відзив на позов, у якому проти позову заперечила, в його задоволенні просила відмовити.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після офіційного розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею.
Посилання позивача на перебування дитини у розшуку на території Португальської Республіки не відповідають дійсності.
У наданому позивачем до справи листі Посольства України в Португалії від 05 січня 2019 року відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку на території Португальської Республіки, там лише зазначено, що ні відповідач, ні ОСОБА_3 на тимчасовому або постійному консульському обліку в Посольстві України в Португальській Республіці не перебувають.
Окрім цього, з наданих позивачем листів вбачається, що позивача було неодноразово проінформовано, що для здійснення розшуку громадян йому потрібно звернутися до Національного центрального бюро Інтерполу через підрозділ МВС України за місцем проживання або до Міжнародної Служби Розшуку.
Але відповідачем жодних дій з даного приводу зроблено не було.
Також, позивач надав заву про сприяння поверненню дитини, але дана заява не містить ні числа, ні підпису особи, яка зверталася з даною заявою, ні підпису особи, яка її отримала, що в свою чергу суперечить нормам ЦПК України про належність та допустимість доказів.
Окрім того, позивачем була надана нотаріальна згода на виїзд сина ОСОБА_4 за кордон, а саме до ОСОБА_7 , що в свою чергу підтверджує той факт, що позивачу відоме місце перебування його малолітнього сина ОСОБА_4 .
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 2010 року було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно.
Дане рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Полтава. Згідно вимог ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Тобто, даним зверненням до суду з відповідною позовною заявою Позивач намагається уникнути від свого прямого обов`язку по сплаті аліментів на свого сина.
На даний час ОСОБА_4 є учнем 6-го класу «А» учбової базової школи Монтенегро, а також у вільний від навчання час відвідує центр зайнятості «Фламинго».
Окрім цього, з 25 березня 2019 року Нікіта стоїть на обліку у Верховному комісаріаті з питань міграції, що підтверджує його право на доступ до освіти та медичного обслуговування на тих самих умовах, що і інші громадяни, проживаючі на території ОСОБА_7 .
Відповідач ОСОБА_2 має карту резидента, а також належним чином зареєстрована разом із сином Нікітою у м. Фаро Португалія. Дані факти знову ж лише підтверджують те, що в розшуку на території Португалії син позивача та відповідача - ОСОБА_4 не перебуває та не перебував.
Також звертає увагу суду, що відповідач особисто спілкується з сином ОСОБА_4 телефоном, і йому відомо місце перебування та навчання сина.
З огляду на викладене в задоволенні позову просила відмовити (а.с.56-60).

Позивач звернувся до суду з клопотанням про визнання явки відповідача в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Будь-яких інших клопотань сторони суду не подавали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві та уточнюючій позовній заяві.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 серпня 2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 4).

Сторони проживають окремо, відповідач ОСОБА_2 проживає на території Португалії.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 лютого 2010 року у справі №2-1083/2010 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 жовтня 2009 року (а.с.5).

Виконавчий лист, виданий за вказаним рішенням суду про стягнення аліментів, з 22 липня 2013 року перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.70).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа 2-1083 від 24 квітня 2010 року, виданого Київським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/4 частині доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, в період з листопада 2018 року по серпень 2019 року у позивача виникла заборгованість за аліментами у розмірі 23668,50 грн. (а.с.71-72).

Як підтверджується довідкою Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 05 листопада 2019 року №13781, в провадженні Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження 38978359 від 22 липня 2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-1083, виданого 24 лютого 2010 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Станом на 01 листопада 2019 року заборгованість згідно виконавчого документа зі сплати аліментів відсутня (а.с.33).

Також судом встановлено. що між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дитини.

Як зазначив позивач, у серпні 2018 року він надав дозвіл на виїзд дитини до Португалії терміном до 01 вересня 2018 року.

Але дитина в Україну до даного часу не повернулася.

У зв`язку з цим батько звертався до Посольства України в Португальській Республіці, яке на його звернення своїми листами від 15 січня 2019 року №61211/19-533-125 та від 27 вересня 2019 року №61211/19-553-3274 повідомляло, що за наявними відомостями бази даних Посольства встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на тимчасовому або на постійному консульському обліку в Посольстві України в Португальській Республіці не перебувають, за вчиненням будь-яких консульських дій до Посольства не звертались та будь-яка інша інформація по суті звернення від компетентних органів Португальської Республіки на адресу Посольства не надходила. Також ОСОБА_1 рекомендовано з метою здійснення розшуку громадян звернутися до Національного центрального бюро Інтерполу через підрозділи МВС України за місцем проживання (а.с.31, 32).
Також позивачем ініційовано початок процедури повернення дитини в Україну з Португалії відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, що підтверджується копією відповідної заяви ОСОБА_1 (а.с.35-38).

Вказана копія заяви дійсно не містить дати складення, підписів особи, яка її подала та прийняла, на що посилалась відповідач у відзиві.

Але суд бере дану заяву до уваги, оскільки у ній позивач зазначив конкретну адресу у Португальській Республіці, де може перебувати дитина.

Як вбачається з листа Міністерства юстиції України від 19 липня 2019 року на адресу ОСОБА_1 , у зв`язку з заявою про повернення в Україну Малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Центральний орган Португалії листом від 27 червня 2019 року поінформував. що справу спрямовано до міста Фаро (а.с.34).

Як вбачається з наданих відповідачем документів, ОСОБА_3 на даний час є учнем 6-го класу «А» учбової базової школи Монтенегро, а також у вільний від навчання час відвідує центр зайнятості «Фламинго».
З 25 березня 2019 року Нікіта стоїть на обліку у Верховному комісаріаті з питань міграції.
ОСОБА_2 має карту резидента, а також належним чином зареєстрована разом із сином Нікітою у м. Фаро Португалія (а.с.61-69).
Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини. При цьому встановлено, що дитина в даний час проживає з позивачем за межами України у Португальській Республіці, місто Фаро.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Наявність між батьками спору щодо місця проживання дитини не звільняє їх від обов`язку утримувати свою дитину.

Як на час ухвалення Київським районним судом м.Полтави 16 лютого 2010 року рішення у цивільній справі №2-1083/2010 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , так і на даний час дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Тому і на даний час відповідач має право на одержання аліментів на утримання дитини.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України випадки звільнення особи від сплати аліментів чітко регламентовані.

Так, відповідно до ч.1 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Відповідно до ч.1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Підстав, які б надавали право на звільнення його від обов`язку утримувати дитину, що потягло б за собою припинення обов`язку сплачувати аліменти за рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 лютого 2010 року, позивач суду не повідомив, відповідних доказів не надав.

Обставини, на які він посилався в своїй позовній заяві, не звільняють його від обов`язку сплачувати аліменти.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

При зверненні з позовом до суду позивач судовий збір не сплатив. Тому з позивача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зупинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

третя особа Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, місцезнаходження: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29, .

Повний текст рішення виготовлений 24 січня 2020 року.

Головуючий О.А.Самсонова