Справа № 758/8492/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

30 липня 2020 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Приватний нотаріус КМНО Мазурчук Наталія Володимирівна, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору довічного утримання та договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить: 1) визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 5 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстр.№1-2351; 2) Визнати недійсним договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 05.10.2012р. за реєстровим №1-2351 та внесення змін та доповнення до нього, укладений 14.11.2017 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим М«1-1076.

28.07.2020 р. позивачем одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , до набрання рішенням суду законної сили.

Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є визнання недійсним договору довічного утримання та в подальшому визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , яка належалить на праві приватної власності набувачу ОСОБА_3 . В теперішній час після смерті ОСОБА_5 3.07.2020р. ОСОБА_3 зняла заборону з квартири та може її реалізувати до розгляду справи в суді,що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення. Як видно із договорів довічного утримання і змін до нього відповідачу ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 . В даному випадку можливим є накладення арешту на вказане майно відповідача, так як накладенням арешту на це майно не буде порушено прав останнього, це майно не вибуває з його володіння, він може і надалі ним безперешкодно користуватись, забезпечення позову не тягне за собою жодних додаткових витрат відповідача.

На підставі ст.153 ч.1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст. 150 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також, суд, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за відсутності поданих оригіналів правовстановлюючих документів на майно та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

При цьому, суд зазначає, що заявником не додано документів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджують актуальну інформацію щодо власника квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та перехід права власності вказаного нерухомого майна на відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В зв`язку з наведеним, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 261, 353 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова