Провадження № 2/750/169/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Супруна О.П.,

секретар Дяченко К.О.,

за участю представника позивача - адвоката Блохіної Н.В.,

представника відповідача - адвоката Гутника В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №750/13346/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

19 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги згідно заяви від 18 грудня 2019 року, просить стягнути на її користь аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 11.12.2019.

11.12.2019 розгляд справи відкладено на 08.01.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача.

08.01.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.01.2020 до 12 год. 00 хв., у зв`язку з наданням часу представнику позивача на ознайомлення з матеріалами відзиву.

20.01.2020 продовжено перерву у судовому засіданні до 23.01.2020 до 14 год. 00 хв., у зв`язку з клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позов визнав частково та зазначив про згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суду не повідмили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Вважаючи, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в недостатьному розмірі, позивач з вернулася до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Доводи позивача про перебування на її утриманні дочки від іншого шлюбу та потребу в її лікуванні є неспроможними, оскільки як убачається зі змісту заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.06.2008 рішенням цього ж суду від 14.09.2007 з ОСОБА_4 стянуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , 2002 року народження, в розмірі 1/4 частки заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Оплата позивачем комунальних послуг та розмір її доходу, в силу вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, не враховуються при визначенні розміру аліментів та не є обставинами, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, часткове визнання ним позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на їх неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, оскільки позивачем не надано допустимих та належних доказів для стянення аліментів у більшому розмірі.

Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, аліменти підлягають стягненню з 19.11.2019.

Відповідно до частини першої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Блохіна Н.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.11.2019. Згідно квитанції № б/н від 15.11.2019 ОСОБА_1 сплатила адвокату 5 000 грн за правничу допомогу (а.с. 7, 33-36).

Суд вважає неспівмірним розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову, надання юридичної консультації, аналіз та дослідження наданих клієнтом доказів, а тому відшкодування цих витрат у розмірі 3500 грн є адекватною компенсацією витрат на правничу допомогу у справі про стягнення аліментів.

З договору про надання правової допомоги від 12.12.2019 убачається, що відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Гутник В.П., якому відповідач сплатив 2 500 грн, що підтверджується квитанцією № 3 від 12.12.2019 (а.с. 126-130).

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Суд вважає можливим зобов`язати відповідача сплатити на користь позивача 1 000 грн 00 коп. різниці розміру витрат на правничу допомогу, понесених сторонами.

За приписом частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та подала позовну заяву у листопаді 2019 року, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 137, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігова (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн 00 коп. (однієї тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя