Справа № 148/1447/19
Провадження №2/148/275/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 липня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі представника позивача Барцицької В.С.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації та Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_3 про повернення транспортного засобу,

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації та Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення транспортного засобу. Позов мотивований тим, що у 2010 році особа з інвалідністю внаслідок війни І групи ОСОБА_4 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями" від 19.07.2006 № 999 та згідно з наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 30.11.2010 №66, безкоштовно отримав в користування автомобіль ЗАЗ 1103080-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

При видачі автомобіля особі з інвалідністю ОСОБА_4 особа за довіреністю від 02.12.2010 ОСОБА_3 був ознайомлений з тим, що даний транспортний засіб є державним майном та видається лише в користування, про що свідчить заява зобов`язання з його особистим підписом від 03.12.2010.

ІНФОРМАЦІЯ_1 особа з інвалідністю ОСОБА_4 помер.

Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями (надалі Порядку) після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким він був забезпечений через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю у випадках, якщо:

1) строк експлуатації автомобіля становить більше ніж 10 років;

2) строк експлуатації автомобіля становить від 5 до 10 років і середньомісячний сукупний дохід сім`ї померлої особи з інвалідністю за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї;

3) строк експлуатації автомобіля менше ніж 10 років і в сім`ї є особа з інвалідністю, яка: має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше 6 місяців з дня її смерті; зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення.

ОСОБА_3 , який являється членом сім`ї померлої особи з інвалідністю ОСОБА_4 , не підпадає під вищезазначені умови безоплатного переоформленн вказаного автомобіля у власність.

Оскільки при видачі автомобіля особа з інвалідністю мала протипоказання до керування автотранспортом, Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації від 03.12.2010 №04-732 було розглянуто питання про передачу права керування зазначеним автомобілем зятю ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 31.05.2012 написав заяву, що відмовляється до 01.07.2012 сплатити вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зносу та відмовляється добровільно передати автомобіль Департаменту соціальної та молодіжної політики облдержадміністрації.

Листом Департаменту соціальної та молодіжної політики від 14.03.2019 №04-1260 ОСОБА_3 було повідомлено про необхідність терміново з`явитися для вирішення питання щодо повернення зазначеного автомобіля до Департаменту та попереджено про те, що у разі неявки Департаментом буде розцінено це як відмову від добровільного повернення та буде подано позов до суду для примусового вилучення автомобіля.

Оскільки автомобіль не був повернутий, це і стало причиною звернення до суду з даним позовом. Просять зобов`язати відповідача повернути Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації автомобіль ЗАЗ 1103080-44, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , яким був забезпечений ОСОБА_4 , як особа з інвалідністю внаслідок війни І групи, у повній комплектності та стягнути з нього судовий збір.

В судовому засідання представник Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації - Барцицька В.С. підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить позов задовольнити. В матеріалах справи наявне пояснення щодо дотримання Департаментом соціальної та молодіжної політики процесуального строку звернення до суду, подене його представником, згідно якого остання вказала, що Департаменту стало відомо про те, що ОСОБА_3 31.05.2012 написав заяву, якою відмовився сплачувати залишкову вартість автомобіля та повертати його лише 27.04.2018. Також останньому направлявся лист від 14.03.2019 для мирного вирішення проблеми. Оскільки Департаменту стало відомо про те, що відповідач категорично відмовляється сплачувати кошти та добровільно не погоджується повернути автомобіль лише 05.05.2018, то строк позовної давності позивачем дотримано.

Представник Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності. В матеріалах справи наявна заява про застосування позовної давності, подана представником відповідача, згідно якої останній вказав, що позивачами пропущено строку позовної давності, так як відповідач ще в 31.05.2012 написав заяву про те, що він не згоден сплатити до 01.07.2012 кошти за автомобіль і не згоден його повернути. Таким чином, пройшло вже більше семи років з того моменту, коли позивачам стало відомо про порушення їх права на повернення спірного автомобіля.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившогося представника позивача.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в кінці 2010 року особа з інвалідністю внаслідок війни І групи ОСОБА_4 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями" від 19.07.2006 № 999 та згідно з наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 30.11.2010 №66 отримав безкоштовно в користування автомобіль ЗАЗ 1103080-44, про що свідчить копія відповідного наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 30.11.2010 №66 та повідомлення про забезпечення автомобілем (а.с.9-10, 16).

03.12.2010 Головне управління праці та соціального захисту населення видало ОСОБА_4 довідку №04-731 про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку та вибракування транспортного засобу для реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 .

Оскільки особі з інвалідністю ОСОБА_4 відповідно до медичних показників було протипоказано володіння автомобіля, тому 03.12.2010 Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації було розглянуто питання про передачу права користування автомобілем ОСОБА_3 та вирішено видати останньому тимчасовий талон, терміном 3 роки (а.с.14).

Відповідно до заяви-зобов`язання від 03.12.2010, яка була підписана відповідачем згідно довіреності від 02.12.2010, він був ознайомлений з тим, що автомобіль Славута-1103 є державним майном та видається лише в користування (а.с11, 12).

Позивачі стведжують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 особа з інвалідністю ОСОБА_4 помер. Оскільки відповідач даний факт не заперечує, тому даний факт є встановленим і додатковому дослідженню не підлягає.

Згідно копії заяви відповідача від 31.05.2012 вбачається, що він звернувся до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації та повідомив, що у зв`язку зі смертю його тестя ОСОБА_4 він ознайомлений з п.16-18, 41 Постанови Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" та не згоден сплатити до 01.07.2012 кошти за автомобіль Славута 1103080-44, 2010 року випуску та не згоден повернути автомобіль Головному управлінню у повній комплектації (а.с.13).

Відповідно до розпорядження голови Вінницької облдержадміністрації від 29.12.2012 №750, зі змінами згідно розпорядження від 27.03.2013 №125, Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації реорганізовано в Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (а.с.18, 19). В свою чергу, розпорядженням голови Вінницької облдержадміністрації від 04.11.2015 року №688 припинено Департамент соціальної політики облдержадміністрації шляхом ліквідації та утворено Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (а.с.21).

З метою досудового врегулювання спору Департамент соціальної та молодіжної політики направив 14.03.2019 на адресу відповідача листа №04-1260, в якому просив терміново з`явитися до 29.03.2019 в Департамент соціальної та молодіжної політики для вирішення питання про повернення автомобіля в зв`язку зі смертю особи з інвалідністю ОСОБА_4 , який був забезпечений ним через Головне управління соцзахисту населення. Також останнього було попереджено про те, що у разі його неявки Департамент буде розцінювати це як відмову від добровільного повернення та подасть документи до суду для примусового вилучення автомобіля.

Оскільки спірний автомобіль до цього часу не повернуто позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Відповідно до абз.6, 7, 8 п. 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 31.05.2012) іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Згідно зіст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно дост.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи той факт, що відповідач відмовився сплачувати кошти за автомобіль та його повертати та не повернув його Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації, тому він тим самим порушив права позивача. Відтак, автомобіль повинен був бути повернутий відповідачем Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації.

Разом з тим, у відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а ст.257 даного Кодексу встановлює загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

У ч.2 ст.267 ЦК України вказано, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із письмової заяви представника відповідача від 30.10.2019, він просить застосувати строк позовної давності звернення до суду.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

В судовому засіданні та з матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , а відповідач у своїй заяві від 31.05.2012 відмовився сплатити кошти за спірний автомобіль та його повернути, тому на той час саме з 31.05.2012 у Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації, правонаступником якого став Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, а згодом правонаступником останнього став Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації виникла можливість реалізувати право щодо повернення автомобіля в примусовому порядку через суд.

Правом на захист своїх інтересівДепартамент соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації скористався лише 25.07.2019, пред`явивши до суду відповідний позов.

Отже, на момент звернення позивачів до суду з даним позовом трирічний строк, в межах якого останні можуть звернутися до суду з вимогою про захист їх цивільного права або інтересу, сплинув.

Будь яких підстав для поновлення строку звернення до суду позивачами по справі не наведено, заяви про поновлення строку позовної давності не надано. Більше того представник позивача вважає, що ними строк позовної давності не пропущено.

Суд критично відноситься до твердження представника позивача про те, що Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації стало відомо про відмову відповідача сплачувати кошти та добровільно повертати автомобіль лише 05.05.2018, так будь-яких відміток чи штампів вхідної реєстрації, де зазначені дати отримання позивачем даної заяви, копія заяви відповідача, подана начальнику Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації 31.05.2012, не містить. Оригінал же даної заяви представником позивача суду не надано. Більше того, Управлінням соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області повідомлено, що журнали вхідної та вихідної кореспонденції зберігаються 3 роки.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що з позовом позивачі звернулися пропустивши строк позовної давності, встановлений нормами ст. 257 ЦК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 257, 267, 1212 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації та Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_3 про повернення транспортного засобу відмовити.

Судові витрати, понесені позивачами, залишити за ними.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.08.2020.

Суддя: