Справа №: 671/376/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю: секретаря судового засідання Кошонько Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області, Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області, Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області, Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» про визнання за ним права на земельну частку (пай) в розмірі, що встановлений для члена колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17 травня 1982 року він був прийнятий до складу членів колективного господарства «Заповіт Ілліча» с. Гарнишівка Волочиського району хмельницької області.

28 вересня 1993 року рішенням чотирнадцятої сесії Гарнишівської сільської ради вирішено згідно клопотання колгоспу «Заповіт Ілліча» передати йому у колективну власність 1446 га землі, з них ріллі 1235 га, садів 24 га, сінокосів 147 га, пасовищ 40 га.

Позивач вказує, що 25 січня 1994 року він на підставі поданої ним заяви за власним бажанням був звільнений з роботи в колгоспі «Заповіт Ілліча», однак з членів колгоспу виключений не був.

23 січня 1996 року рішенням № 1 загальних зборів членів колгоспу «Заповіт Ілліча» було створено на базі колгоспу сільськогосподарське товариство закритого типу «Гарнишівське». В подальшому АТЗТ «Гарнишівське» було перетворено в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Гарнишівське», яке було визнано банкрутом та ліквідовано, а земельні ділянки (паї) були передані в оренду ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія».

Як зазначено в позові, відповідно до довідки від 05 грудня 2018 року № 864 Волочиської міської об`єднаної територіальної громади позивачу стало відомо , що він- ОСОБА_1 дійсно був не внесений у списки розпаювання членів колективного сільськогосподарського товариства колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Гарнишівка Волочиського району. Причина невнесення невідома.

Позивач зазначає, що оскільки рішення чотирнадцятої сесії Гарнишівської сільської ради про передачу землі колгоспу «Заповіт Ілліча» у колективну власність та видачу державного акту на право колективної власності на землю було прийнято 28 вересня 1993 року, і на цей момент позивач являвся членом цього колгоспу, тому позивач, на його думку, є особою, яка має право на земельну частку (пай), незважаючи на відсутність його в списках громадян, що додаються до державного акту на право колективної власності на землю.

В ході розгляду справи судом було замінено неналежного відповідача- Гарнишівську сільську раду Волочиського району Хмельницької області на належного- Волочиську міську об`єднану територіальну громаду в особі Волочиської міської ради Хмельницької області.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав та просив його задовольнити.

Представник відповідача - Волочиської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, у письмовому відзиві, направленому до суду, проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необгрунтованим.

Представник відповідача - Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, подавши суду письмовий відзив на позов. Вважає позов безпідставним та необгрунтованим та просить у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача - ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» в судове засідання не з`явився, подавши суду письмовий відзив, де зазначено, що ТОВ «Агрофірма «Подільска зернова компанія» є неналежним відповідачем у справі, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно з архівним витягом з протоколу зборів уповноважених членів колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області від 17 травня 1982 року № 2 вирішено ОСОБА_1 прийняти в члени колгоспу (а.с. 6, 49-53).

Рішенням чотирнадцятої сесії Гарнишівської сільської ради Волочиського району від 28 вересня 1993 року було передано землі колгоспу «Заповіт Ілліча» у колективну власність і постійне користування (а.с. 7).

Згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 , з 14 травня 1982 року він був прийнятий на роботу в колгосп «Заповіт Ілліча», а 25 січня 1994 року звільнений за власним бажанням з СТОВ «Гарнишівське» (а.с. 8).

На базі ліквідованого колгоспу «Заповіт Ілліча» 23 січня 1996 року було створено акціонерне товариство закритого типу «Гарнишівське» (а.с. 9).

Відповідно до довідки Волочиської міської ОТГ № 846 від 05 грудня 2018 року, ОСОБА_1 не був внесений у списки розпаювання членів колективного сільськогосподарського товариства колгоспу «Заповіт Ілліча» в с. Гарнишівка Волочиського району, причина невнесення невідома (а.с. 10).

Згідно з ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27 листопада 2008 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Гарнишівське» ліквідовано (а.с. 14-16).

Державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Заповіт Ілліча» с. Гарнишівка був виданий та зареєстрований 18 серпня 1995 року (серія ХМ 035) на підставі рішення Гарнишівської сільської ради від 28 вересня 1993 року № 14 (а.с. 44).

Відповідно до положень ч. 9 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина 2 статті 23 ЗК України 1990 року визначила, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента від 08.08.1995 року, № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року, №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Право на земельну ділянку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Тобто, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виконують його статут.

Справа не містить доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 на момент передачі Державного акта на право колективної власності на землю колгоспу «Заповіт Ілліча» 18.08.1995 року був членом колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був внесений у списки розпаювання членів колективного сільськогосподарського товариства колгоспу «Заповіт Ілліча», неправомірність такого невнесення у списки в суді не доведена, та не доведено належними і допустимими доказами те, що на момент отримання КСП державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом КСП та мав бути у списку, що додається до державного акту, тому в позові ОСОБА_1 про визнання за ним права на земельну частку (пай) слід відмовити.

В задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» слід відмовити, оскільки останнє не є належним відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 23 ЗК України 1990 року; ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»; п. п. 1-2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року; ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області, Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» про визнання права на земельну частку (пай)відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )
Відповідач:Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, площа Центральна, 1; код ЄДРПОУ: 21315251)
Відповідач:Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 88; )
Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» (31241, Хмельницька область, Волочиський район, с. Лозова, вул. Першотравнева, 47; )

Повне судове рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя О.М. Бабій