Справа № 527/1182/20
провадження 2/527/472/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , яка вже більше року в ньому не проживає. Як власник, він має намір реалізувати своє конституційне право розпоряджатися своєю власністю.

Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася не повідомивши суд про причину неявки, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування, посвідченим Похилою І. ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 811 (а.с. 7).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №64301210 від 26.07.2016, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 8).

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 02.07.2020 №02-01/8706 про склад сім`ї, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 власник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка (а.с. 19).

Згідно з домовою книгою у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт не проживання ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку більше року підтвердили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідками ОСОБА_1 , про що надали письмові пояснення.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положення статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмеження у його здійсненні.

Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлений права вільно розпоряджатись своєю власністю, через реєстрацію в ньому відповідачки, яка фактично, згідно поданої заяви більше року за вказаною адресою не проживає, отже втратила право користування вказаним приміщенням, а тому позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 211, 223, 280, 258, 259, 263, 273 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського Апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , рнокпп не відомий).

Суддя Т. В. Левицька