Справа № 296/257/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Анциборенко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і просить визнати земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 270 500,00 грн. за борговими розписками від 01.10.2017 року та від 16.11.2017 року.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і на об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни дарування, оренди, вносити зазначене майно до статутного (складеного капіталу) товариств (юридичних осіб) чи відчужувати його у будь- який інший спосіб. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам (суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно), які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження чи реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та об`єкту незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті та набрання судовим рішення законної сили.

В обгрунтування заяви позивач зазначає, що предметом позову є визнання земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнання права власності на спірне нерухоме майно. Зазначає, що у даному випадку його права будуть порушені та не підлягатимуть відновленню, а права позивача у будь-якому випадку, в тому числі і у разі відмови в задоволенні позову не будуть порушені, а тому вважає за необхідне забезпечити позов у визначений у заяві спосіб.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню заявникові з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України. Так, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлені положеннями ст.151 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, вказана заява не в повному обсязі відповідає встановленим вимогам, оскільки заявником не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; а також не зазначено, кому належить виконувати ухвалу суду у разі задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151, 152,153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. М. Анциборенко