Єдиний унікальний номер 234/2105/19
Номер провадження 22-ц/804/118/20
Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року

м. Бахмут

Справа № 234/2105/19

Провадження № 22-ц/804/118/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Біляєвої О. М. (суддя-доповідач), Будулуци М. С., Папоян В. В.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області в складі судді Ткачової С. М. від 04 вересня 2019 року, ухвалене в м. Краматорську Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 04 жовтня 2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 15 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором станом на 11 грудня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 31 840 грн 15 коп., яка складається із: 9 236 грн 48 коп. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; 20 611 грн 28 коп. пені; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 1 492 грн 39 коп. (процентна складова) штрафу.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 840 грн 15 коп., а також понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовити.

Рішення мотивовано тим, що підстави для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені та штрафу відсутні, оскільки ОСОБА_2 не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, якими визначені істотні умови надання кредиту, про що зазначалось у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 441/569/17, від 07.03.2018 у справі № 755/18246/15-ц, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц. Відсутність підпису боржника на відповідних Умовах, Тарифах і Правилах не є підставою для відмови в позові за наявності інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Крім цього, суд не дав належної оцінки тому, що боржник отримала кредитні кошти, користувалася ними; при цьому не подала доказів на спростування цих обставин і визначеного позивачем розміру заборгованості.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначила, що суд першої інстанції, не погодившись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, не виконав процесуальний обов`язок щодо зазначення аргументів на його спростування і наведення у рішенні власного розрахунку, тобто ухилився від здійснення правосуддя.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надійшов.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 04 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг; а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг (ас. 10).

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 11, 12-26).

Згідно з наданими позивачем доказами, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 11 грудня 2018 року становить 31 840 грн 15 коп., яка складається із: 9 236 грн 48 коп. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; 20 611 грн 28 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 1 492 грн 39 коп. (процентна складова) штрафу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування. Послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець ( в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Матеріалами справи підтверджується, що 04 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Інших умов договору сторони не підписували.

У заяві позичальника від 04 жовтня 2012 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З огляду на матеріали справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», - якими для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць (ас. 11).

Однак матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання ОСОБА_1 певного типу кредитної картки з наведеного переліку; так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 жовтня 2012 року (ас. 10).

Отже, установивши у справі, яка переглядається, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг, а інших умов договору сторони не підписували, суд правильно зазначив, що Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, лише у разі, якщо саме ці Умови і правила були чинними під час укладення договору. Проте належними доказами не підтверджується, що саме додані банком до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг були чинними на час укладення договору.

Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також. Якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З матеріалів справи, у тому числі з наданого позивачем розрахунку, не вбачається, що ОСОБА_3 , яка не підписувала Умови і правила надання банківських послуг, погодилась із зазначеною позивачем ставкою по процентам за користування кредитними коштами, розміром неустойки (пеня і штраф). Відтак суд апеляційної інстанції відхиляє довід скарги, що суд не урахував користування позичальником кредитними коштами.

Згідно з матеріалами справи, до позовної заяви доданий витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 12-26). Проте належними доказами не підтверджується, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, були чинними на час укладення договору. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про ставку по процентам за користування кредитними коштами, розмір неустойки (пеня і штраф), наданий банком при зверненні до суду з позовом витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Доданий банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», який не підписаний відповідачем, не є належним доказом, що ОСОБА_3 , яка не підписувала Умови і правила надання банківських послуг, погодилась із зазначеною позивачем ставкою по процентам за користування кредитними коштами, розміром неустойки (пеня і штраф). При цьому суд враховує, що для кожного типу кредитної картки, зазначеної у Тарифах, передбачені різні базові процентні ставки в місяць, а матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання ОСОБА_1 певного типу кредитної картки з наведеного переліку.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені і штрафу, оскільки відсутні докази щодо погодження сторонами договору розміру процентної ставки, неустойки (пені, штрафу).

Посилання у скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.03.2018 у справі № 441/569/17, від 07.03.2018 у справі № 755/18246/15-ц, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, які, на думку заявника, не були враховані судом першої інстанції, не є обґрунтованим, оскільки Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не є прийнятним довід скарги, що відповідач не оспорював наданий ПриватБанком розрахунок, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, не оспорювання відповідачем обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у разі їх не підтвердження позивачем належними, достовірними і достатніми доказами, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Окрім цього, позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, не погодившись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, не виконав процесуальний обов`язок щодо зазначення аргументів на його спростування і наведення у рішенні власного розрахунку, тобто ухилився від здійснення правосуддя.

Колегія суддів відхиляє наведений довід, оскільки суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення процентів та неустойки з тих підстав, що позивачем не були надані підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, в анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про ставку по процентам за користування кредитними коштами, розмір неустойки (пеня і штраф).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

З урахуванням вимог частин першої і другої статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Біляєва

М. С. Будулуца

В. В. Папоян

Дата складення судового рішення 23 січня 2020 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва