Справа №479/618/20
Провадження №2/479/198/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2020 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі секретаря судового засідання Штуфри А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні, в порядку загального позовного провадження в смтКриве Озеро цивільну справу №479/618/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кривоозерської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами в порядку спадкування,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач Кривоозерська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на 1/2 частку за кожною на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що вони являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки Кривоозерською державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове майно із-за відсутності у правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

В судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області заявою від 30 липня 2020 року просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти його задоволення.

За положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 07 березня 2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги на вказане спадкове майно є позивачі як діти спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим Кривоозерським райбюроЗАГС Миколаївської області 12 липня 1961 року, а також свідоцтвом про народження позивачки ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , виданим Кривоозерським райбюроЗАГС Миколаївської області 03 січня 1972 року та її свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Михайлівською сільською радою Саратського району Одеської області 01 травня 1992 року.

Відповідно до спадкової справи № 146/2018 позивачі прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавстром строк.

В оформленні спадщини на житловий будинок державним нотаріусом позивачам відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній.

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого ДП "Еверест" 25 травня 2020 року, спадковий житловий будинок побудований в 1960 році.

Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року.

Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1975 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.

Отже судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті ОСОБА_3 як об`єкт права власності - нерухоме майно.

У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, якими є позивачі.

Згідно положень ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , за позивачами в порядку спадкування за законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Кривоозерською державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки оскільки первинна реєстрація житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані АДРЕСА_1 не проведена.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на 1/2 частку кожній, житлового будинку з відповідними цій частці господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Суд враховує те, що відповідач - Кривоозерська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області - не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

За вказаних обставин, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 206, 211, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кривоозерської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail:

Суддя :