_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/234/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зазначила, що з 29 серпня 1992 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , в шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На фоні постійних незгод та зловживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 була агресивною, він погрожував заявниці та сину, допускав факти фізичного насильства і психологічного тиску.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси № 520/6764/14-ц від 05.11.2014 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було розірвано.

Однак навіть після розірвання шлюбу та до теперішнього часу відносно заявниці та сина ОСОБА_3 , з боку ОСОБА_2 відбувається фізичне та психологічне насильство. Неодноразово викликалася поліція. Фактично життя у спільній квартирі стало неможливе.

Так, постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2015 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративного відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАп України.

Постановою Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/17285/20 від 01.07.2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 17-2 КУпАП щодо сина - ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_2 призвели до того, що заявниця з сином були вимушені переїхати з квартири.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та сином та заборонити йому вести листування, телефонні переговори з нею та їхнім сином, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк шість місяців.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2015 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративного відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАп України; постановою Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/17285/20 від 01.07.2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 17-2 КУпАП щодо сина - ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2)усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалою особи;

3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України.

Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/17285/20 від 01.07.2020 року визначено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Установлення даного факту постановою суду, яка набрала законної сили, надає підставу для вжиття заходів тимчасового обмеження прав заінтересованої особи, а саме обмеження спілкування з постраждалою дитиною, а також, враховуючи напружені відносини з колишнім чоловіком, заборони ОСОБА_2 вести листування з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Стосовно заборони ОСОБА_2 перебувати за місцем спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки з наданих до суду письмових доказів не вбачається, що у ОСОБА_2 є можливість проживати (перебувати) в іншому місці; також не вказано й не доведено, хто є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , строком на шість місяців: обмежити спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонити ОСОБА_2 вести листування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складений 05.08.2020 р

Суддя Коваленко О. Б.