Справа № 162/166/20
Провадження № 2/162/100/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д.,

за участі секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -- ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 02 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 12 травня 2020 року.

Підготовче провадження у справі закрито 12 травня 2020 року з призначенням справи до судового розгляду на 10 червня 2020 року.

Судовий розгляд 10 червня 2020 року відкладено за клопотанням відповідача.

Розгляд справи проведено 29 липня 2020 року за участю сторін, третьої особи з проголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 , після її смерті залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за заповітом є він. Через відсутність державної реєстрації успадкованого ОСОБА_1 не може оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду.

ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач будь-яких заяв по суті справи не подавала. Під час судового розгляду справи, у вступній промові, заявила про визнання позову ОСОБА_1

IV. Стислий виклад позиції третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Третя особа ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнала.

V. Норми права, які застосував суд. V. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з частиною першою статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності зі статтею 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною першою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав ОСОБА_1 на спадкове нерухоме майно.

VІІ. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив 840,80 гривень судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач разом з позовом заявив клопотання про покладення на нього судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 206, 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на Ѕ частини нерухомого майна, яке згідно даних технічного паспорта Любешівського комунального госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального підприємства від 30 серпня 2019 року, реєстровий АДРЕСА_2 , а саме: житлового будинку «А1», прибудови «а», сараю «Б1», ганку «а1».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з врахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2020 року.

Суддя В.Д. Глинянчук