МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2020 р. Справа №370/3171/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та немайнової (моральної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

23.10.2019 р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування майнової (матеріальної) та немайнової (моральної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обгрунтування позову, позивач вказав, що 03.09.2019 року вироком Макарівського районного суду у кримінальній справі № 370/1175/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 України і йому призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

В наслідок умисних та протиправних дій відповідача йому було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких, позивач поніс матеріальні збитки, а також вказаними діями йому було завдано моральної шкоди.

Тому, позивач просить суд: стягнути з відповідача на його користь на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 2922, 00 грн. матеріальної шкоди та 41 730,00 грн. - моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали на подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а позивачу строк для подачі відповіді на відзив.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, яким позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. У відзиві вказав, що він не заперечує того, що вироком Макарівського районного суду Київської області від 03 вересня 2019 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання - штраф на користь держави в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень 00 коп. Також відповідач погоджується з правом позивача на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України. Проте, вважає, що заявлений до стягнення розмір майнової та моральної шкоди є надуманим та не підтверджується наданими належними та допустимими доказами. Оскільки жодних медичних документів, які б підтверджували його перебування на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, а також призначені лікарями медичні апарати, які необхідні були для лікування та застосовувалися позивачем не надано. Також вказав, згідно вироку суду, події які відбулися між ним та позивачем були 11.04.2018 р., а позивач, як зазначено в позовній заяві перебував на лікуванні в квітні 2019 року, тобто вважає, що перебування позивача у лікувальному закладі в квітні 2019 року не пов`язано з вчиненим ним кримінальним правопорушенням. Щодо поданих позивачем чеків, відповідач вважає, що на його переконання вони не можуть вважатися належними та допустимими доказами. За таких обставин, вважає, що заявлений позивачем розмір завданої нібито йому майнової шкоди не підтверджується наданими доказами та не може бути задоволений. Щодо заявленої позивачем моральної шкоди, відповідач вказав, що зазначені позивачем підстави не можна віднести до моральної шкоди. Викладені обставини не відповідають обставинам встановленим вироком суду, твердження про емоційний стрес отриманий позивачем, який супроводжувався почуттям страху, напруги і т.п. є його вигадкою, яка ні чим крім його слів не підтверджується. Разом з тим, є незрозумілим та нічим не підтвердженим розрахунок розміру моральної шкоди, як пов`язана моральна шкода, яку нібито отримав позивач, з мінімальних розміром заробітної плати та 10-кратним її розміром. Тому і в цій частині просив відмовити в задоволенні позову.

Одночасно із відзивом відповідач подав заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року справу призначеного до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.2020 р., яке відкладено на 26.02.2020 р.

Ухвалою суду від 26.02.2020 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 08.04.2020 р., яке відкладено на 07.07.2020 р.

У судовому засіданні 07.07.2020 р. позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Позивач також вказав, що і на даний час він продовжує лікування, приймає ліки. Лікування проходив у Макарівській центральній районній лікарні, підтверджуючих документів про проходження амбулаторного і реабілітаційного лікування до суду не подавав. З приводу лікування звертався до лікаря ОСОБА_4 . За час стаціонарного лікування було витрачено приблизно 2500 грн.

У судовому засіданні 07.07.2020 р. відповідач та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували. Представник відповідача пояснив, що він не заперечує щодо виникнення конфлікту між сторонами у справі. Була кримінальна справа та його довірителю було присуджено штраф. Оскільки позивачем не надано суду підтверджуючих документів про проходження амбулаторного і реабілітаційного лікування, а чекі які додані до позовної заяви не мають відношення до справи, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 03.09.2019 року у справі № 370/1175/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

Вказаним вироком, встановлено, що 11.04.2018 року близько 18.00 години обвинувачений ОСОБА_2 прийшов до потерпілого ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у власних справах. У ході розмови між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_1 виник конфлікт на побутовому ґрунті? під час якого у обвинуваченого ОСОБА_2 , який обурився на поведінку потерпілого ОСОБА_1 раптово виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_2 , перебуваючи на території городу за вище вказаною адресою, діючи умисно, з мотивів помсти за образи потерпілого, з метою спричинення невизначеної шкоди його здоров`я, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_1 , а саме: у праву щоку останнього, в результаті чого потерпілій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя в ділянці правого ока і вилиці, забою потиличної ділянки голови справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе визнав повністю, щиро розкаявшись, підтвердив фактичні обставини скоєного злочину.

Вказаним вироком винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 в скоєнні злочину повністю доведена, а його дії є такими, що підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки достовірно встановлено, що він дійсно - вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я потерпілого (а.с. 4).

В рамках кримінального провадження та в ході його розгляду судом цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Так, з наданих позивачем до матеріалів справи доказів на підтвердження викладених обставин щодо завданої майнової шкоди встановлено, що заявлена до стягнення майнова шкода на суму 2922,00 грн. підтверджується частково, а саме в сумі 2041,62 грн., яка складається з 253,71 грн. + 1387,46 грн. + 288,00 грн. + 112,45 грн. Щодо інших поданих квитанцій поданих позивачем на підтвердження матеріальної шкоди, суд відноситься критично, та до уваги їх не приймає.

Вирішуючи позовні вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними, та регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1177, 1195 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Як вбачається із системного аналізу зазначених вище норм, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди.

Також слід зазначити, що між протиправними діями відповідача та шкодою, про яку зазначено вище, наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, що стосується завданих тілесних ушкоджень здоров`ю позивача.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню у розмірі 2041,62 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд безперечно погоджується, з доводами позивача, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями його здоров`ю, позивач зазнав моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у його житті, такі як негативні переживання, душевні страждання, емоційна напруга через заподіяні травми та складність їх лікування, фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, порушення його життєвих планів та звичайних життєвих зв`язків. Щодо інших доводів на обґрунтування моральної шкоди, а саме що дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям, він обмежений в можливостях побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації, то вони не підтверджуються жодними належними чи допустимими доказами, а рішення суду не може гуртуватися на припущеннях.

Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду на вимоги розумності і справедливості, на думку суду, слід визначити у розмірі 15 000,00 грн., а тому вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати та відсутні особи, що їх понесли.

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 81, 83, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та немайнової (моральної) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 2041 (дві тисячі сорок одна) грн. 62 коп. матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. - моральної шкоди, а всього: 17 041 (сімнадцять тисяч сорок одна) грн. 62 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 15.07.2020 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Косенко