КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа 759/4026/19

23 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» адвоката Синельнікова Микити Олексійовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Величко Т.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

01 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.11.2017 року на перехресті вул. Мельникова - Деревлянська у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким кермував він, та автомобіля "Міцубіші аутлендер", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого його автомобіль було пошкоджено.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві від 30.07.2018 року кримінальне провадження №0001979 закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована АТ СГ «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №9415800 від 09.10.2017 року з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну в розмірі 50 000 грн.

08.12.2017 року він звернувся до АТ "СГ "ТАС" із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі якої було відкрито справу №13840.

05.12.2018 року він отримав від відповідача листа, яким йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ним був перевищений термін подачі заяви про здійснення страхового відшкодування.

06.12.2018 року він подав до АТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування, в якій вказав, що працівниками страхової компанії не було роз`яснено та не попереджено його про строки подачі заяви про виплату страхового відшкодування, а саме до 27.11.2018 року.

Посилався на те, що постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, набрала законної сили 11.12.2018 року, тому він не мав можливості з незалежних від нього причин подати заяву про виплату страхового відшкодування в строк до 27.11.2018 року.

03 січня 2019 року він отримав листа від відповідача, яким йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ним протягом року не було подано о страховика заяви про страхове відшкодування.

Також вказав, що автомобіль "Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 ним відремонтовано та вартість оплачених ремонтних робіт становить 144 401,53 грн.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на його користь 50 000 грн. страхового відшкодування та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 20 грудня 2019 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» адвокат Синельніков Микита Олексійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зазначає про неправильність висновку суду першої інстанції щодо подання позивачем заяви про страхове відшкодування 08.12.2017 року, так як матеріалами справи підтверджується, що вказана заява підписана та подана позивачем 06.12.2018 року.

Посилається також на те, що судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору безпідставно не застосовано положення пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким визначено, що підставою для відмови страховиком у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована АТ СГ «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №9415800 від 09.10.2017 року, сталася 27.11.2017 року, а тому річний строк на подання заяви про страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого закінчився 27.11.2018 року. До 27.11.2018 року позивач не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування, а тому йому було правомірно відмовлено відповідачем у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування та вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 27.11.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що у справі відсутні докази того, що він був повідомлений та попереджений АТ «СГ «ТАС» про необхідність подачі заяви на виплату страхового відшкодування протягом одного року з дня скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування .

У судовому засіданні представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» адвокат Синельніков Микита Олексійович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2017 року на перехресті вул. Мельникова - Деревлянська у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля "Міцубіші аутлендер", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в зв`язку з чим вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

На відновлення пошкодженого транспортного засобу "Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачем було понесено наступні витрати: відповідно до Акту виконаних робіт №Ку-9368 від 29.12.2017 року ФОП ОСОБА_3 позивачем сплачено 111 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №Ку-004597 від 29.12.2017 року на суму 41000 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №Ку-004419 від 14.12.2017 року на суму 35000 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №Ку -004409 від 13.12.2017 року на суму 35000 грн.; відповідно до Акту виконаних робіт №Ку-00062 від 12.01.2018 року ФОП ОСОБА_3 та квитанції до прибуткового касового ордеру №Ку-0000084 від 12.01.2018 року позивачем сплачено 6550 грн.; відповідно до Акту виконаних робіт №Ку-00411 від 27.03.2018 року ФОП ОСОБА_3 та квитанції до прибуткового касового ордеру №Ку-0000732 від 27.03.2018 року сплачено 14000 грн.; відповідно товарного чеку №119 від 04.03.2018 року позивачем сплачено ФОП ОСОБА_4 5580 грн.; відповідно товарного чеку №118 від 04.03.2018 року сплачено ФОП ОСОБА_4 5000 грн. А всього на відновлення пошкодженого транспортного засобу позивачем здійснено оплату вартості ремонтних робіт та запчастин на загальну суму 142130 грн.

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована АТ СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №9415800 від 09.10.2017 року, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, в розмірі 50 000 грн.

08.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ "СГ "ТАС" із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі якої страховиком було відкрито справу №13840.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві від 30.07.2018 року кримінальне провадження №0001979 від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_1 було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Листом від 29 листопада 2018 року відповідачем було повідомлено позивача про відмову у виплаті йому страхового відшкодування у зв`язку з тим, що ним був перевищений термін подачі заяви про страхове відшкодування.

06.12.2018 року ОСОБА_1 подав до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» заяву про страхове відшкодування.

Листом від 09 грудня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до відомостей та документів, що містяться у справі, до його відома було доведено про необхідність подання заяви на виплату, про що свідчить інформація у повідомленні про подію. Крім того, йому було направлено листа-нагадування від 03 жовтня 2018 року про необхідність подати заяву про страхове відшкодування. У зв`язку з тим, що заява про страхове відшкодування не була надана страховику протягом року, на підставі ст. 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «СГ «ТАС» (приватне) прийняло рішення про відмову ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Звертаючись до суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_1 посилався на те, що відмова у виплаті відповідачем страхового відшкодування є незаконною, оскільки постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року, якою було закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, набрала законної сили лише 11.12.2018 року, тому він не мав можливості з незалежних від нього причин подати відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в строк до 27.11.2018 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції посилався на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, так як суд не надав належної правової оцінки доводам кожної сторони, своїх висновків не обгрунтував, невірно визначив характер правовідносин, що склались між сторонами та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на наступне .

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано як дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування, законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 910/7449/17.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач подав відповідачу заяву про страхове відшкодування лише 06.12.2018 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована АТ СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №9415800 від 09.10.2017 року, сталася 27.11.2017 року, тобто з пропуском річного строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору норм матеріального права, безпідставне не застосування вимог пункт 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та про обгрунтованість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування позивачу у зв`язку із неподанням ним заяви про виплату страхового відшкодування у встановлений законом строк ( один рік з моменту ДТП) .

Доводи позивача про те, що він не мав можливості з незалежних від нього причин подати відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в строк до 27.11.2018 року, так як постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року, якою було закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, набрала законної сили 11.12.2018 року, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 753/5293/16-ц, строк, зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є присічним і поновленню не підлягає.

Згідно правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 465/4287/15, річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Та обставина, що відсутність вини позивача у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди 27.11.2017 року було встановлено лише постановою Шевченківського районного судум.Києва від 30.11.2018 року, вже після спливу річного строку встановленого для подання заяви про страхове відшкодування, не дає підстав для висновку, що позивач не міг подати вказану заяву у встановлені строки до прийняття постанови суду, так як про необхідність подання такої заяви його було повідомлено відповідачем (страховиком ) про що свідчить підписаний позивачем 08.12.2017 року Перелік документів, необхідних для врегулювання страхового випадку за договором страхування ОСЦПВВНТЗ. Отже, позивач, як власник пошкодженого автомобіля, мав можливість та право звернутися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у визначений законом строк ( один рік з моменту ДТП), проте таким правом не скористався.

Враховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини неподання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування протягом одного року з моменту ДТП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування та про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо подання позивачем заяви про страхове відшкодування 08.12.2017 року, колегія суддів вважає обґрунтованими, так як з досліджених судом доказів достовірно встановлено і визнано позивачем, що заява про виплату страхового відшкодування подана позивачем до відповідача 06.12.2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування та вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 27.11.2017 року, колегія суддів відхиляє, так як позивачем надано суду докази відсутності його вини у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та докази на підтвердження вартості виконаних робіт по ремонту його автомобіля на загальну суму 142130 грн., а саме: Акт виконаних робіт №Ку-9368 від 29.12.2017 року ФОП ОСОБА_3 на суму 111000 грн. та квитанції до прибуткових касових ордерів №Ку-004597 від 29.12.2017 року на суму 41000 грн., №Ку-004419 від 14.12.2017 року на суму 35000 грн. №Ку -004409 від 13.12.2017 року на суму 35000 грн.; Акт виконаних робіт №Ку-00062 від 12.01.2018 року ФОП ОСОБА_3 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №Ку-0000084 від 12.01.2018 року на суму 6550 грн.; Акт виконаних робіт №Ку-00411 від 27.03.2018 року ФОП ОСОБА_3 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №Ку-0000732 від 27.03.2018 року на суму 14000 грн.; товарний чек №119 від 04.03.2018 року ФОП ОСОБА_4 на суму 5580 грн.; товарний чек №118 від 04.03.2018 року ФОП ОСОБА_4 на суму 5000 грн. При цьому позивач просив стягнути з відповідача 50000 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано звіт №93-R/38/0 від 28.01.2018 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», згідно якого ринкова вартість "Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 12 грудня 2017 року складає 66692,50 грн. з урахуванням ПДВ.

При цьому, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №9415800 від 09.10.2017 року, ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» за шкоду, завдану майну становить 50 000 грн. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шевроле лачетті", реєстраційний номер НОМЕР_1 не перевищує ліміту відповідальності страховика в 50000 грн. та не спростовано факту, що позивачу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, завдана шкода розмір якої перевищує 50000 грн.

З наданої позивачем до апеляційного суду копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року вбачається, що вказаною постановою встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 27 листопада 2017 року, але провадження у справі закрито за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Крім того, підставою для відмови відповідачем у виплаті страхового відшкодування позивачу став пропуск позивачем річного строку для подання заяви про страхове відшкодування з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а не недоведеність розміру завданої шкоди чи вини ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» адвоката Синельнікова Микити Олексійовича підлягає частковому задоволенню, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи колегія суддів дійшла до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги в повному обсязі.

При цьому, за подання апеляційної скарги мало бути сплачено судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, тобто 1152,60 грн. (768,40 грн. * 150 %), тому саме вказана сума має бути компенсована апелянту.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст. 1,6,33,36,37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» адвоката Синельнікова Микити Олексійовича задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» () судовий збір в розмірі 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 року

Головуючий: Судді: