Справа № 214/4689/20
2/214/2379/20
У Х В А Л А

про повторне залишення позовної заяви без руху

03 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційних втрат, втраченої вигоди та моральної шкоди у зв`язку з невиконанням судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03 липня 2020 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 інфляційні втрати та втрачену вигоду за прострочення виконання рішення суду в загальному розмірі 4 599 грн. 88 коп. та моральну шкоду в розмірі 21 000 грн. 00 коп.

За результатами повторного авторозподілу матеріали позову передано в провадження судді Євтушенку О.І. 09 липня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Під час ознайомлення із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України та з їх грубими порушеннями, у зв`язку з чим ухвалою суду від 13 липня 2020 року була залишена судом без руху. Копію ухвали суду від 13 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 отримав 14 липня 2020 року, та на її виконання через канцелярію суду 21 липня 2020 року подав уточнену позовну заяву з додатками, а 28 липня 2020 року клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем з долученням доказів щодо фінансового становища позивача ОСОБА_1 .

Однак, ознайомившись із змістом та формою уточненої позовної заяви, судом встановлено, що позивачем не виконано всі вимоги ст.ст.175, 177 ЦПК України та не усунуто ряд недоліків, про які зазначалось в ухвалі суду від 13 липня 2020 року.

Як слідує з ч.ч.3, 5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний до позовної заяви додати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Дослідженням наданих позивачем матеріалів та уточненої позовної заяви на виконання ухвали суду від 13 липня 2020 року встановлено, що всіх виявлених судом недоліків позивач не усунув, зокрема:

-у позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 має пенсію в 5 разів більшу, ніж позивач, автомобіль з автопричепом, два будинки, однак жодних документів з приводу таких доводів, суду не надає та не наводить належного обґрунтування доводам, яке відношення має майнове становище відповідача до виниклого між ними спору, а тим паче до матеріального становища позивача.

Суд зауважує, що в силу ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відтак, якщо в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на обставини, що стосуються майнового становища відповідача, вона повинна не тільки належним чином обґрунтувати належність таких обставин до предмету доказування, а й надавати відповідні докази, які б ці обставини підтверджували.

-викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, остання зазначає, що за виконавчим листом з 05.09.2018 року по 02.07.2019 року було відкрито виконавче провадження, однак ОСОБА_2 , як боржник, фактично не приступив до виконання боргу. Проте, обґрунтовуючи позов, позивач не зазначила, що мав зробити відповідач на його виконання, в чому полягає протиправність його дій, якими позивачеві спричинено моральну шкоду.

Суд в черговий раз звертає увагу позивача, що ні в первісній редакції позову, ні в уточненій не конкретизовано, в чому полягає протиправність дій відповідача, якими позивачеві спричинено моральну шкоду;

-позивач не наводить розгорнутий розрахунок інфляційних втрат, а лише зазначає про розмір таких втрат, в той час як відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві слід наводити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються;

-в обґрунтування пред`явлених вимог щодо невиконання відповідачем судового рішення позивач посилається на матеріали виконавчого провадження, звернення державного виконавця до правоохоронних органів із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, однак не надає доказів щодо результатів розгляду такої заяви, ходу виконавчого провадження, а у випадку неможливості самостійного надання не ставить питання про їх витребування у порядку, встановленому законом (ст.84 ЦПК України).

Щодо доводів позивача стосовно безпідставного залишення судом пред`явленого нею позову без руху, упередженого ставлення до неї та прояву прихильності суду до відповідача, суд вважає такі посилання безпідставними та такими, що ґрунтуються як на її суб`єктивному ставленні до суду, так і тлумаченні процесуальних норм діючого цивільно-процесуального законодавства України на власний розсуд. При цьому суд звертає увагу позивача на те, що з огляду на дію принципів верховенства права та правової визначеності право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Зубац проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), рішення від 05 квітня 2018 року, наголосив на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, попереджатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду.

Оскільки уточнена позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а попередньо виявлені недоліки не усунуто в повному обсязі, то згідно ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно повторно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків до 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду, або в інакшому випадку буде повернена.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, втраченої вигоди та моральної шкоди у зв`язку з невиконанням судового рішення повторно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України до 10 днів з дня вручення їй копії даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачеві за адресою, вказаною в позовній заяві для виконання у встановлений судом строк.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачам разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.І. Євтушенко