Справа № 486/1987/19
Провадження № 2/486/175/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 22.12.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому, їй, батькові ОСОБА_3 , матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та братові ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 по 1/4 частці кожному. Будучи спадкоємцями першої черги, вона та її батько і брат вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_5 у вигляді належної їй 1/4 частки квартири, оскільки проживали зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та не заявляли про відмову від спадщини. Однак, окрім неї та батька і брата, в спірній квартирі з 13.01.2012 року зареєстрований її двоюрідний брат ОСОБА_2 , який в подальшому виїхав на постійне місце проживання до Чеської Республіки. Увесь час квартирою не користується, комунальні платежі не сплачує та взагалі втратив до неї будь-який інтерес. У зв`язку з цим просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач та треті особи направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, зазначивши, що підтримують позовні вимоги. Відповідач ОСОБА_2 також направив на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що повністю визнає позов та у зв`язку з перебуванням за кордоном, просить розглянути справу в його відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності виданого 22.12.2006 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 по 1/4 частці кожному (а.с. 12).

Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу (а.с. 14).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 18.11.2019 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 знята з реєстрації 21.04.2016 року у зв`язку зі смертю, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13, 15).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п.34) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі понад встановлені строки підтверджується актом про непроживання складеним комісією КП ЖЕО 24.10.2019 року, в присутності свідків (а.с. 16).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не проживає з 2012 року, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768.40 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін