З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 року смт. Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі судового засідання Хорольській І.П.,
представника позивача Юрченко В.Ф. ,
представника третьої особи -
служби у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Панасенка А.І.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
Виконавчий комітет Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровької області суду до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина- ОСОБА_4 .
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в с. Новоспаське Магдалинівського району Дніпропетровської області разом зі своєю двоюрідною бабусею ОСОБА_5 проживає малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю перебуваючи на її утриманні.
Ухвалою суду від 17 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.
Представник позивача в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні; проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання. Причини неявки суду відповідач не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав; проти винесення заочного рішення не заперечував.
Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала; проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Під час судового розгляду зазначеної цивільної справи, відповідно до ст. 247 ЦПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2018 року, виданого ПОВТОРНО Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані: матір - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_6 . (а.с.9).
Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. (а.с.10).
В характеристиці, виданій 25 березня 2020 року КЗ «Приютським закладом середньої освіти І-ІІ ступенів Чумаківської сільської ради», зазначено, що починаючи з 01 вересня 2019 року ОСОБА_4 є учнем зазначеного навчального закладу. Андрій проживає та виховується в сім`ї своєї двоюрідної бабусі ОСОБА_2 , яка відповідально ставиться до його виховання. (а.с.11).
В матеріалах справи наявна копія пояснення сусідів відповідачки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 25 березня 2020 року, в якій зазначається, що протягом останніх двох років громадянка ОСОБА_3 взагалі не цікавилася життям та розвитком її малолітнього сина, а в період проживання з нею дитини, вона вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, та не піклувалася про дитину. (а.с.12).
16 грудня 2019 року начальником служби у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області спільно з фахівцем із соціальної роботи Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_2 . За результатами обстеження встановлено, що умови проживання родини належні, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного проживання та розвитку, про що складено відповідний акт. (а.с.13).
Відповідно до заочного рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року по справі № 179/938/19 провадження № 2/179/566/19 ОСОБА_3 зобов`язана до виплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно. (а.с.14-15).
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.
Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не здійснювала жодних спроб щодо спілкування з сином, не цікавилася його життям та розвитком, матеріально його не забезпечувала, тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачає винну поведінку відносно сина, а тому підстав для попередження ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає.
Одночано з цим, суд вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
На підставі викладеного, заслухавши сторони та детально проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати сина, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 2102,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164-166, 180 Сімейного кодексу України , ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 10, 11-13, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану по АДРЕСА_1 , відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Згідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, після набрання рішенням суду законної сили, надіслати його копію органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 31 липня 2020 року.
Суддя Т.А.Ковальчук