КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/8697/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1163/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Мицик Ю.С., по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово», ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «КК Пріоритет» про скасування реєстраційного запису державного реєстратора, зобов`язання привести приміщення до попереднього стану, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати протиправними дії державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришина В.М., якими було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності від 10 липня 2017 року за ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв.м.; скасувати рішення державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришина В.М. про державну реєстрацію права власності від 10 липня 2017 року за ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв.м. (а.с. 1-9).

В обґрунтування позову зазначали, що мають на праві власності в рівних частинах нежитлове приміщення АДРЕСА_1 у цьому будинку, власником якої є ОСОБА_1 , знаходиться над вказаним нежитловим приміщенням. На покрівлі нежитлового приміщення №310 ОСОБА_1 встановила загорожі, за якими зберігає будівельне та побутове сміття, внаслідок чого руйнується покрівля нежитлового приміщення та призводить до потрапляння вологи в середину приміщення. Вважають, що реєстрація права власності на квартиру була проведена з порушенням чинного законодавства.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2019 року позивачі подали до суду заяву про зміну предмета позову, в якому виклали позовні вимоги в іншій редакції та просили: скасувати запис за №213233281, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв.м за ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та поверхового плану приміщень ІІ поверху з інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу добудованих приміщень за рахунок власних коштів (а.с. 90-94).

06 листопада 2019 року ОСОБА_7 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 до вирішення спору по суті, а саме прийняття судом остаточного рішення у даній справі (а.с. 110-112).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_1 , площа якої складала 51,7 кв.м, здійснила незаконну реконструкцію квартири (реконструкція проведена без виданого і затвердженого дозволу на виконання будівельних робіт та без погодженої і затвердженої, у встановленому законодавством порядку, проектної документації). Внаслідок незаконної реконструкції, загальна площа зазначеної квартири збільшилась з 51,7 кв.м до 62,2 кв.м., що відбулось шляхом добудови додаткових приміщень на даху інших нежитлових приміщень та у подальшому, через державного реєстратора, було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру площею 62,2 кв.м. з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Незаконна реконструкція призвела до негативних наслідків, одними з яких є: протікання перекриття над нежитловими приміщеннями позивачів; збільшення навантаження на залізобетонне перекриття; втрата гідро- та теплоізоляційних властивостей даху; порушення системи водовідведення даху; порушена цілісність покрівельного килиму в місцях влаштування примикань до надбудованих приміщень (тераси); погіршилась санітарно-гігієнічні умови в експлуатації приміщень позивачів, внаслідок збільшення вологості конструкцій. За таких обставин, дії ОСОБА_1 призвели до руйнації покриття даху приміщень позивачів, накопичення вологи, що у подальшому призвело до псування приміщень.

Вважає, що незастосування заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити й унеможливити виконання рішення суду, оскільки можуть змінитися обставини справи (технічні показники нерухомого майна та особа власника майна), що призведе до додаткових зусиль для поновлення порушених прав позивачів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Заборонено усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), до набрання рішенням суду законної сили (а.с. 143-145).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити (а.с. 148-151).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_2 не є належним позивачем у справі та відповідно заявником, оскільки не має ніякого відношення до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є апелянт, а позов є безпідставним. Зазначила, що заявником не доведено, що незабезпечення позову може істотно ускладнити ти унеможливити виконання рішення суду. Вважає, що оскаржувана ухвала порушує її право власності на квартиру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просили у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін. Розглянути справу в апеляційному порядку у відсутність позивачів та їх представника (а.с. 195-198).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Солдаткін О.С. підтримав апеляційну скаргу. Позивач ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу просили справу розглядати за їх відсутності та не заперечували щодо проведення судового засідання у разі відсутності апелянта (а.с. 195-198).

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 її представник - адвокат Солдаткін О.С. в суді не заперечував (а.с. 161-173, 238-243, 247-248).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом заявлених позовних вимог у даній справі є скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру та зобов`язання вчинити дії щодо знесення самочинного будівництва та приведення квартири до попереднього стану, визначеного проектною та технічною документацією.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник зазначав, що між сторонами виник спір, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки можуть бути внесені відомості до Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомості, та що заходи забезпечення позову повністю відповідають позовним вимогам.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, керуючись статтями 151-154 ЦПК України, виходив з того, що зміна відповідачем технічних показників належного їй об`єкта нерухомого майна чи відчуження квартири іншим особам може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду, оскільки позивачі звернулися з позовом про скасування запису про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв.м та зобов`язання ОСОБА_1 привести вказану квартиру до попереднього стану відповідно до технічного паспорту. Такі вимоги є співмірними та відповідають обраному заявником виду забезпечення позову шляхом накладення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно зазначеної квартири.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин та обсяг позовних вимог, а також беручи до уваги заяву про забезпечення позову, яка є співмірною із заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

При цьому, застосована районним судом заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно квартири є тимчасовими заходами на час розгляду цієї справи, яка обмежує лише відчуження вказаної квартири і не перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації права володіння і користування квартирою.

Доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 січня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова