Провадження №2/755/1866/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, в залі суду, у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 5 292,07 доларів США, що за курсом 24,16 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.11.2019 складає 127 856,41 грн за кредитним договором №K3M0AW22906344 від 04.07.2007 року, яка складається з наступного: 5 292,07 доларів США - заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту); судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.07.2007 року між сторонами укладено договір №K3M0AW22906344, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 011,55 доларів США на термін до 03.07.2012 року, та зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитною договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.11.2019 року має заборгованість - 59462,43 доларів США, яка складається з наступного: 5292.07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 61.31,84 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 563,53 - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 47474,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 5292.07 доларів США, яка складається з наступного: 5292.07 доларів США заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

16 січня 2020 року представником позивача отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами, отримав 24 січня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

29 січня 2020 року від відповідача до суду надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року заява відповідача ОСОБА_1 із запереченням проти розгляду справи за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залишена без задоволення.

07 лютого 2020 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, заяву про застосування строку позовної давності та копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/8933/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, з копією ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року.

Зазначений відзив на позовну заяву отриманий позивачем 10 лютого 2020 року про що свідчить трекінг відправлень АТ «Укрпошта».

У строк встановлений судом позивачем відповіді на відзив подано не було.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 04 липня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір №K3M0AW22906344, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі через касу банку або перерахування на поточний рахунок автосалону на строк з 04.07.2007 року по 03.07.2012 р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 5 213,65 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля, 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обмежень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2., а також у розмірі 1 797,90 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 4 по 9 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позивальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 118,08 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п. 7.3. кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає застава автомобіля ВАЗ 210934.

За нормою ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

З метою підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду копія належним чином засвідчена, кредитного договору №K3M0AW22906344 від 04 липня 2007, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 25.11.2019 року, відповідно до якого: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 5 292,07 доларів США, в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - 5 292,07 доларів США; загальний залишок заборгованості за процентами 6 131,84 долари США, в тому числі залишок заборгованості за простроченими процентами - 6 131,84 долари США; заборгованість з комісії - 563,53 долари США, в тому числі заборгованість за простроченою комісією - 563,53 долари США; погашено пені в тому числі списано - 4 236,32 долари США; загальна сума нарахованої пені - 47 474,99 доларів США; всього заборгованості за кредитом 59 462,43 долари США.

За нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530, 631 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/8933/15-ц від 15 жовтня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, було відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Предметом розгляду в межах вказаної цивільної справи було звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки «ВАЗ», модель: 210934 , рік випуску 2007 , тип ТЗ легковий хетчбек, номер кузова/шассі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К3М02AW22906344 від 04.07.2007 року в сумі 29074,27 доларів США, що за курсом 23.43 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.04.2015 року складає 681 210,15грн., вилучення у ОСОБА_1 та передача позивачу вищезазначеного предмету застави; зобов`язання відповідача передати позивачу комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марки «ВАЗ», модель: 210934 , рік випуску 2007 , тип ТЗ легковий хетчбек, номер кузова/шассі: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ; надання позивачу права від імені відповідача на зняття та постановку на облік предмета застави - автомобіль марки «ВАЗ», модель: 210934 , рік випуску 2007 , тип ТЗ легковий хетчбек, номер кузова/шассі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вказаним рішенням встановлено, що останнє погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором мало місце 09.09.2008 року. Доказів вчинення відповідачем інших платежів, чи списання банком коштів в рахунок погашення заборгованості при настанні строків платежів суду не надано. Позивач звернувся до відповідача з вимогою виконання зобов`язання 19.03.2015р., а з даним позовом до суду в квітні 2015 року. Договором сторони встановили як кінцевий строк повернення кредиту - до 03.07.2012р., так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 4 по 9 число кожного. Останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 03.07.2012р. Суд убачав передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв`язку зі спливом її строку, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося 09.09.2008 року, позивач звернувся до суду з позовом в квітні 2015 року, стороною відповідача подана заява про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з умовами укладеного між сторонами у справі кредитного договору (пунктами 7.1) позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 4 по 9 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим з 10 вересня 2008р. у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього в грудні 2019 року.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Положеннями ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивачем суду не надано доказів укладання між сторонами договору про збільшення позовної давності.

За приписами ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи із обставин, встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/8933/15-ц від 15 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, враховуючи надані позивачем докази в межах розгляду даної справи, а також час звернення позивача з даним позовом до суду, у межах даного спору суд приходить висновку про закінчення перебігу позовної давності за основним зобов`язанням за кредитним договором №К3М02AW22906344 від 04.07.2007 року.

У відповідності до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Нормою ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

За приписами ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, а також принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізу норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, можна зробити висновок про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, можливість застосування як загальної, так і спеціальної позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Заява сторони про застосування позовної давності може бути викладена як у письмовій, так і усній формі.

З огляду на викладене, та враховуючи, що суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності за основною вимогою минув, позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №K3M0AW22906344 від 04.07.2007 року не підлягають задоволенню, оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що права банку як кредитодавця у кредитних зобов`язаннях дійсно порушені, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, однак в даному випадку порушене право позивача не підлягає захисту шляхом задоволення його позову, враховуючи наявність заяви сторони відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За наведених обставин у задоволенні позову банку слід відмовити, у зв`язку із закінченням строку позовної даності щодо вимог банку до позичальника.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252-256, 258, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 549, 610 - 612, 625, 631, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: