ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

31 липня 2020 року

м. Харків

справа № 641/9622/19

провадження № 22-ц/818/3151/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Кругової С.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року, постановлене у складі судді Богдан М.В. в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що згідно рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року між позивачем та ОСОБА_3 був розірваний шлюб. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 5 червня 2027 року.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 травня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 був розірваний шлюб. Згідно судового наказу, виданого Дергачівським районним судом Харківської області по справі №619/4130/18 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 1.10.2018 року і досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також згідно постанови Харківського апеляційного суду від 6 червня 2019 року по справі №619/4131/18-ц з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач працює у Виробничому підрозділі «Харківського загону воєнізованої охорони», має нарахування на заробітну платню менш ніж 10000,00 грн. на місяць, інших доходів не має.

Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року та судового наказу, виданого Дергачівським районним судом Харківської області по справі №619/4130/18, загальний розмір аліментів на утримання двох дітей становить 1/2 частину його заробітку.

Таким чином, вважає, що у нього виникли, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України підстави для зменшення присуджених з нього аліментів, тому що не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі, який став не співмірним із його матеріальним забезпеченням. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права. Зазначає, що не мав можливості для подачі належно оформленої заяви про скасування судового наказу в розумінні ч.6 ст. 170 ЦПК України, оскільки у сторін дійсно тільки одна дитина, та з позивача було стягнуто саме 1/4 частина заробітку. Звертає увагу на те, що судом не враховано тимчасове документально підтверджене погіршення матеріального становища на момент подачі позову, а саме те, що згідно постанови Харківського апеляційного суду від 6 червня 2019 року по справі №619/4131/18-п з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 травня 2019 року по справі №619/4039/18 шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 19.11.2018 року по справі №619/4130/18 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 1.10.2018 року і досягнення дитиною повноліття.

Також згідно постанови Харківського апеляційного суду від 6 червня 2019 року по справі №619/4131/18-ц з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року по справі №635/4346/15-ц з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як на підставу вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 за рішенням суду, останній посилається на те, що він має ще одну дитину, на утримання якої він сплачує аліменти в добровільному порядку, також з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_4 , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на те, що отримує заробітну плату менш ніж 10000,00 грн., інших доходів не має, тому не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі, який не є співмірним із його матеріальним забезпеченням.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 51 Конституції України, ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта як на підставу зменшення розміру аліментів те, що з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів на утримання ОСОБА_4 , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, оскільки аліменти стягувались до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто станом на час вирішення справи судом першої інстанції стягнення аліментів за вказаним рішенням припинено.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачем не доведено зміни його майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я, оскільки усі обставини, на які він посилався, існували на час визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 та були враховані судом, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

Доводи позивача не спростовують наявність у нього матеріального становища, що дозволяє утримувати двох дітей, та висновку суду про відсутність законних підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 до розміру, визначеному позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені позивачем у його позові, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновком суду, який зроблений з дотриманням норм чинного законодавства та наданням обставинам справи належної правової оцінки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова