Справа № 522/7613/19
Провадження № 2/522/5439/20

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою, по якій просить визначити суму компенсації заподіяної заявнику моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду у кримінальній справі № 4 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України та у кримінальному провадженні № 0003770 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України. Визнати компенсацію заподіяну ОСОБА_1 моральної шкоди, що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ..

Заява обґрунтована наступним.

Постановою ст. слідчого по ОВД СУ ГУМВД України в Одеській області від 19 вересня 2007 року порушено кримінальну справу № 4, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою порушення кримінальної справи, як на думку органу досудового слідства стало те, що у період з травня 2006 року по жовтень 2007 року, я - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з корисливих спонукань, маючи умисел на шахрайські дії відносно громадян, видаючи себе за співробітників компанії ТОВ «Інтвей Україна», використовуючи реквізити цієї компанії, запрошували громадян в орендовані ОСОБА_4 та іншими учасниками злочинної групи приміщення, розташовані в м АДРЕСА_1 за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , (готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 »); АДРЕСА_4 ; Грецька площа, АДРЕСА_5 / АДРЕСА_6 , офіс №623 (торговий центр «Афіни»), де проводили семінари, створюючи у громадян ілюзію швидкого і легкого отримання матеріального доходу, вигідності бізнесу в області інформаційних послуг, а саме по створенню бізнес представництва в Інтернеті компанії «Intway Corporation», продаючи так звані «бізнес - пакети», вартість яких складає 300 доларів США. При цьому під виглядом легальної діяльності, обманюючи і зловживаючи довірою, учасники групи змушували громадян залучати до участі в даній акції своїх знайомих, діючи за принципом «фінансової піраміди». Крім того, члени злочинної організації продавали громадянам, залученими в компанію, облігації компанії «Express Financial» вартістю 1300 доларів США та 2600 доларів США які згідно відповіді отриманого з Державного комітету з цінних паперів та фондового ринку України, за станом на 02.10.2007 року не зареєстровані як цінні папери на території України.

15.10.2007 року заявника затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та проведено особистий обшук в ході якого вилучено два телефони «Нокіа», грошові кошти у розмірі 2441 доларів США та 600 гривень та золотий ланцюжок з хрестиком.

15.10.2007 року проведено обшук у належній заявнику на праві власності квартирі АДРЕСА_7 .

Постановою слідчого по ОВД СУ ГУМВД України в Одеській області18.10.2007 року заявника притягнуто у якості обвинуваченого та пред`явленого обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

18.10.2007 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий із поданням про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у задовленні якого постановою Приморського районного суду м. Одеси відмовлено.

09.11.2007 року постановою слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області заявнику обрано запобідний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області від 06.10.2008 року заявника притягнуто у якості обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 255 КК України.

Постановами слідчого відт 19.01.2009 та від 26.01.2009 року накладено арешт на вилучені в заявника два телефони « Нокіа», грошові кошти в розмірі 2441 дол. США та 600 грн. та золотий ланцюжок з хрестиком.

19.02.2009 року кримінальна справа № 4 відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України з обвинувальним висновком для розгляду по суті спрямована до Приморського районного суду м. Одеси.

З вказаної кримінальної справи 26.01.2009 виділена кримінальна справа № 5 стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України.

Підставами для виділення матеріалів стало оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 та тривала хвороба ОСОБА_4 26.01.2009 досудове слідство у ній зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (ред. 1960).

17.10.2013 року матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.07.2014 року, по справі №1/522/513/2013 кримінальна справа № 4 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за скоєння злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч. 1 ст. 255 КК України повернута для проведення додаткового розслідування.

Відповідно до вимог КПК України матеріали кримінальної справи № 4 внесені до ЄРДР за №00000845 від 12.08.2014 за ч.2 ст. 190 КК України.

31.10.2014 року матеріали кримінального провадження № 00000845 за ч. 2 ст. 190 КК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування старшим слідчим СУ ГУ МВС України в Одеській області Ковбаско В.Л. 30.10.2015 прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_1 , діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження внесені до ЄРДР.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 07.07.2016 року скасовано вказану постанову про закриття кримінального провадження від 30.10.2015 року, а кримінальне провадження №0003770 від 18.10.2013 відновлено.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Одеській області Ревенко Г.М. від 08.05.2018 року кримінальне провадження закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 та діях ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження внесені до ЄРДР.

Відповідно до п. 9 перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином заявник перебував у статусі підозрюваного у кримінальній справі № 4 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України 7 місяців з 19.09.2007 року по 18.10.2007 року.

Перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі №4 в порядку КПК 1960 року за ч.4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України 76 місяців у період з 18.10.2007 року по 12.08.2014 року.

Знаходився під слідством у кримінальному провадженні 0003770 за ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України 45 місяців у період з 12.08.2014 року по 08.05.2018 року.

З 09.11.2007 року та по теперішній час заявник знаходиться під підпискою про невиїзд.

Був затриманий та знаходиться під вартою протягом трьох діб з 15.10.2007 по 18.10.2007 року.

Представник заявника подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, просив заяву задовольнити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд перевіривши матеріали справи в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Постановою ст. слідчого по ОВД СУ ГУМВД України в Одеській області від 19 вересня 2007 року порушено кримінальну справу № 4, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою порушення кримінальної справи, як на думку органу досудового слідства стало те, що у період з травня 2006 року по жовтень 2007 року, я - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з корисливих спонукань, маючи умисел на шахрайські дії відносно громадян, видаючи себе за співробітників компанії ТОВ «Інтвей Україна», використовуючи реквізити цієї компанії, запрошували громадян в орендовані ОСОБА_4 та іншими учасниками злочинної групи приміщення, розташовані в м АДРЕСА_1 за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , (готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 »); АДРЕСА_4 ; Грецька АДРЕСА_8 , АДРЕСА_5 / АДРЕСА_6 , офіс №623 (торговий центр «Афіни»), де проводили семінари, створюючи у громадян ілюзію швидкого і легкого отримання матеріального доходу, вигідності бізнесу в області інформаційних послуг, а саме по створенню бізнес представництва в Інтернеті компанії «Intway Corporation», продаючи так звані «бізнес - пакети», вартість яких складає 300 доларів США. При цьому під виглядом легальної діяльності, обманюючи і зловживаючи довірою, учасники групи змушували громадян залучати до участі в даній акції своїх знайомих, діючи за принципом «фінансової піраміди». Крім того, члени злочинної організації продавали громадянам, залученими в компанію, облігації компанії «Express Financial» вартістю 1300 доларів США та 2600 доларів США які згідно відповіді отриманого з Державного комітету з цінних паперів та фондового ринку України, за станом на 02.10.2007 року не зареєстровані як цінні папери на території України.

15.10.2007 року заявника затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та проведено особистий обшук в ході якого вилучено два телефони «Нокіа», грошові кошти у розмірі 2441 доларів США та 600 гривень та золотий ланцюжок з хрестиком.

15.10.2007 року проведено обшук у належній заявнику на праві власності квартирі АДРЕСА_7 .

Постановою слідчого по ОВД СУ ГУМВД України в Одеській області18.10.2007 року заявника притягнуто у якості обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

18.10.2007 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий із поданням про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у задовленні якого постановою Приморського районного суду м. Одеси відмовлено.

09.11.2007 року постановою слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області заявнику обрано запобідний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області від 06.10.2008 року заявника притягнуто у якості обвинуваченого та пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 255 КК України.

Постановами слідчого відт 19.01.2009 та від 26.01.2009 року накладено арешт на вилучені в заявника два телефони « Нокіа», грошові кошти в розмірі 2441 дол. США та 600 грн. та золотий ланцюжок з хрестиком.

19.02.2009 року кримінальна справа № 4 відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України з обвинувальним висновком для розгляду по суті спрямована до Приморського районного суду м. Одеси.

З вказаної кримінальної справи 26.01.2009 виділена кримінальна справа № 5 стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України.

Підставами для виділення матеріалів стало оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_2 та тривала хвороба ОСОБА_4 26.01.2009 досудове слідство у ній зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (ред. 1960).

17.10.2013 року матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.07.2014 року, по справі №1/522/513/2013 кримінальна справа № 4 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за скоєння злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч. 1 ст. 255 КК України повернута для проведення додаткового розслідування.

Відповідно до вимог КПК України матеріали кримінальної справи № 4 внесені до ЄРДР за №00000845 від 12.08.2014 за ч.2 ст. 190 КК України.

31.10.2014 року матеріали кримінального провадження № 00000845 за ч. 2 ст. 190 КК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування старшим слідчим СУ ГУ МВС України в Одеській області Ковбаско В.Л. 30.10.2015 прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_1 , діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження внесені до ЄРДР.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 07.07.2016 року скасовано вказану постанову про закриття кримінального провадження від 30.10.2015 року, а кримінальне провадження №0003770 від 18.10.2013 відновлено.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Одеській області Ревенко Г.М. від 08.05.2018 року кримінальне провадження закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 та діях ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження внесені до ЄРДР.

Відповідно до п. 9 перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином заявник перебував у статусі підозрюваного у кримінальній справі № 4 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України 7 місяців з 19.09.2007 року по 18.10.2007 року.

Перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі №4 в порядку КПК 1960 року за ч.4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України 76 місяців у період з 18.10.2007 року по 12.08.2014 року.

Знаходився під слідством у кримінальному провадженні 0003770 за ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України 45 місяців у період з 12.08.2014 року по 08.05.2018 року.

З 09.11.2007 року та по теперішній час заявник знаходиться під підпискою про невиїзд.

Був затриманий та знаходиться під вартою протягом трьох діб з 15.10.2007 по 18.10.2007 року.

Заявником ОСОБА_1 заявлені вимоги про визначення моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.194 р. №266/94-ВР.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р. №266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Положенням частини 2 статті 1 вказаного Закону передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати.

Згідно приписів статті 12 вказаного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.4 вказаного Закону, п.17 Положення про застосування вказаного Закону, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих завязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 17 Положення про застосування вказаного Закону, встановлено, що передбачене частиною 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих завязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст.13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст.12 Закону. Якщо для з`ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст.13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Як неодноразово зазначав Європейський Суд з прав людини, моральна шкода виникає внаслідок правопорушення (в тому числі порушення прав людини і основних свобод), а тому ухвалюючи рішення щодо порушення цих прав і свобод, суд одразу визначає можливість відшкодування моральної шкоди та її розміри, якщо про це просить заявник.

Так, по справі «Мельниченко проти України 19.10.2004 року», суд повторює, «що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави».

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвели до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків, відповідно до ст.23 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник за весь час кримінального переслідування, переніс великі моральні страждання, почував себе пригніченим, йому довелося прикладати чимало зусиль, щоб нормалізувати своє життя. За час перебування на підписці про невиїзд заявник був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням пересуватися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 розяснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд враховує глибину моральних і душевних страждань заявника ОСОБА_1 , період його перебування під слідством та судом, а саме: 7 місяців у статусі підозрюваного, 76 місяців у статусі обвинуваченого, 45 місяців під слідством, під вартою три доби та під підпискою про невиїзд з 09.11.2007 року по теперішній час, а також беручи до уваги конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи, внаслідок притягнення заявникадо кримінальної відповідальності, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати з розрахунку 127 мінімальних заробітних плат.

Оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 4723 грн., тому розмір моральної шкоди, яку слід стягнути на користь ОСОБА_1 (виходячи з розрахунку 127 х 4723 грн.), буде складати 599 821 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55-56 Конституції України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р. №266/94-ВР, Положенням про застосування Закону України від 01.12.1994 р. №266/94-ВР, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, ст. ст. 16,23,1176 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,- задовольнити.

Визначити розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду у кримінальній справі № 4 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 224 та ч.1 ст. 255 КК України та у кримінальному провадженні № 0003770 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,4 ст. 190 КК України у розмірі 599 821 грн., що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 31.07.2020 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

27.07.2020