Справа № 372/3224/15-ц
Провадження 4-с-18/20
ухвала

Іменем України

29 липня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Филипіва А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Филипіва А.А. щодо подання в ДП «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна та передачі в ДП «Сетам» на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 215,9 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :05:034:0055, за адресою: АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 59990052. Скарга обґрунтована тим, що жодного документу від приватного виконавця та ДП «Сетам» в ході виконавчого провадження ОСОБА_2 не отримував. Майно реалізовано на торгах в супереч дії ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. В зв`язку з незаконною реалізацією майна на електронних торгах, ОСОБА_2 просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав скаргу з підстав викладених в ній, вказав, що скаржник не отримував постанов виконавчого провадження, крім того, він є громадянином іншої країни, проте є резидентом України, а тому мораторій за звернення стягнення майно розповсюджуються на скаржника.

Приватний виконавець Филипів А.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені скарги, вказав, що скаржнику направлялись постанови виконавчого провадження на адресу проживання, скаржник не є громадянином України, а тому мораторій на таких осіб не розповсюджується.

Суд вислухавши представника скаржника, приватного виконавця, перевіривши матеріали справи, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року, частково задоволено первісний позов та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №К3ВLGK15005786 від 27 квітня 2007 року у розмірі заборгованості за тілом кредиту 304181,17 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 травня 2015 року становить 6463849 грн. 86 коп., заборгованості по процентам 14752,53 долари США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 травня 2015 року становить 313491 гр. 26 коп., заборгованість по комісії 5991,35 долари США, що відповідно до курсу НБУ станом на 20 травня 2015 року становить 127316 грн. 18 коп. та пеню в розмірі 66080 грн. 49 коп.

06 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим А.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59990052 на примусове виконання виконавчого листа № 372/3224/15, виданого 22.03.2017 року Обухівським районним судом Київської області.

18 вересня 2019 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме будинок, загальною площею 215,9 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :05:034:005, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, приватним виконавцем Филипів А.М. до ДП «Сетам», було подано заявку на реалізацію арештованого майна вих. № 879.

На прилюдних торгах, які відбулися 18.11.2019, було реалізовано житловий предмет іпотеки: будинок, загальною площею 215,9 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :05:034:005, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення); виконання рішень, як передбачає ст.2 згаданого Закону, покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Предметом скарги у цій справі є оцінка законності дій приватного виконавця щодо вчинення виконавчих дій передбачених Законом України"Про виконавче провадження".

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюється всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм.

Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

ОСОБА_2 в своїй скарзі зазначив, що дії приватного виконавця Филипів А.М. щодо виставлення нерухомого майна (предмету іпотеки) на реалізацію є незаконними, оскільки вказане майно було реалізовано на електронних торгах в період дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що скаржник ОСОБА_2 , є громадянином Литви, тобто на нього не поширюється дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З вищезазначеного вбачається, що приватний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Інші аргументи, які викладені у скарзі також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не можуть бути підставами для задоволення скарги.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення приватним виконавцем прав, свобод чи законних інтересів скаржника при здійсненні дій по виконанню рішення суду.

За таких обставин, в задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 268, 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Филипіва Андрія Миколайовича - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.07.2020.

Суддя О.Б. Тиханський