Справа № 526/2401/18
Провадження № 2/526/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л.І.

з участю секретаря Синепол С.А.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків.

У позовній заяві позивачі зазначають, що їм на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Квартира розташована на третьому поверсі 5-ти поверхового будинку. Над їхньою квартирою поверхом вище розташована 4-х кімнатна квартира відповідача. Із-за халатного відношення відповідача до обслуговування внутрішньо квартирних мереж водопостачання і водовідведення їхню квартиру неодноразово затоплювало. Вони робили ремонти власними коштами.

Проте, 23 жовтня 2017 року, з вини ОСОБА_4 їх квартира в черговий раз була затоплена. У результаті затоплення у житловому приміщенні пошкоджено гіпсокартон в залі, у кухні стелю, електропровід, відпала плитка. ОСОБА_4 відмовляється відшкодовувати завдані збитки. 14 серпня 2018 року інженером - проектувальником ОСОБА_6 виготовлений зведений кошторис розрахунку вартості об`єкта будівництва, відновлювального ремонту квартири. Сума ремонту складає 14422 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_4 14422 грн - суму збитків, необхідних для проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_1 .

09 квітня 2019 року, до початку розгляду справи по суті, позивачі надали суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягти з ОСОБА_4 на їх користь збитки для проведення ремонту квартири в сумі 14422,00 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн, оскільки діями відповідача їм завдано також моральні збитки, так як протягом тривалого часу вони повноцінно не можуть користуватися квартирою, пошкоджені водою ділянки покриваються цвіллю, що дуже негативно відображається на стан здоров`я мешканців квартири.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2019 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, зі згоди позивачів, в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 , як співвласника квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідачем ОСОБА_4 у встановлений судом строк надано відзив, в якому вона просить відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що причиною затоплення квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , став порив труби (рушникосушки) у ванній кімнаті її квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище. Дана труба знаходиться на балансі КП «Гадяч житло» та жодним чином не перевірялася даним підприємством. З цих підстав, вона вважає, що не повинна виконувати ремонтні роботи за власні кошти, а відшкодувати заподіяну шкоду повинно КП «Гадяч-житло».

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що рушникосушк, порив якого став причиною затоплення житла, а саме квартири позивачів, перебуває на балансі КП «Гадяч житло», а тому відшкодовувати завдану майнову шкоду позивачам за затоплення їхньої квартири повинно КП «Гадяч-житло», а не він з дружиною ОСОБА_4 , як власники квартири.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 є власниками спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 17.08.2016, договором дарування від 12.10.2000 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 78242947 від 17.01.2017.

Згідно акта обстеження квартири від 23.10.2017, складеного заступником начальника КП «Гадяч-житло» ОСОБА_7 , у присутності інженера по житлу КП «Гадяч-житло» ОСОБА_8 , майстра сантехніків ОСОБА_9 , юриста КП «Гадяч-житло» ОСОБА_10 , 22 жовтня 2017 року близько 18 год. 30 хв. ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_4 , а саме демонтаж полотенцесушарки, стали причиною залиття водою квартири АДРЕСА_5 , що розташована поверхом АДРЕСА_5 , 23 жовтня 2017 року виявлені такі пошкодження: коридор (замочена стеля 5,3 кв.м), спальня № 4 (замочена частково стеля -12,4 кв.м), спальня № 5 (замочена частково стеля -12,9 кв.м, шпалери замочені частково), спальня №7 (замочена частково стеля 9,8 кв.м, шпалери замочені частково), ванна № 8 (замочена стеля 2,6 кв.м). У всіх кімнатах на стелі виконані ремонтні роботи шпаклівкою, але все замочено частково і маються руді плями. Залиття квартири АДРЕСА_5 відбувається не одноразово (протягом року близько двох разів).

Відповідно до повідомлення КП «Гадяч-житло» від 11.02.2020 № 09-05/72, при складанні акту обстеження квартири від 23.10.2017 про затоплення квартири АДРЕСА_1 було допущено технічну помилку, а саме на 1-й сторінці у тексті акту помилково зазначено, що в результаті ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_4 , було залито водою квартиру АДРЕСА_1 . Проте фактично було здійснено обстеження квартири АДРЕСА_6 (співвласник ОСОБА_3 ), в якій проводилися ремонтні роботи по демонтажу полотенцесушарки.

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 7 передбачено, що у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.

Згідно зведеного кошторисного рахунку вартості об`єкта будівництва від 14.08.2018, вартість поточного ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 14422 грн. Також до позовної заяви позивачем надано відомості про обсяг робіт.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 - інженер по житлу КП «Гадяч-житло» підтвердила факт залиття квартири позивачів, з квартири поверхом вище, власниками якої є відповідачі, про що було складено відповідний акт. Щодо будь-якої бездіяльності зі сторони працівників КП «Гадяч-житло», які б могли спричинити затоплення квартири позивачів, на чому наполягає відповідач ОСОБА_3 заперечила.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_10 - юрист КП «Гадяч-житло» пояснила, що нею було лише перевірено правильність написання акту щодо затоплення квартири позивачів, сама вона участі в огляді квартири не приймала.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2003 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 належить на праві приватної, спільної часткової власності квартира АДРЕСА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За змістом ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оскільки судом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сталося з вини власників квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тому суд вважає, що збитки заподіяні позивачам підлягають відшкодуванню відповідачами солідарно.

Що стосується розміру збитків, які відповідно до наданого позивачами кошторису, як доказу, складають 14422,00 грн, то суд вважає, що даний доказ є належним, допустимим та достатнім, який підтверджує саме розмір заподіяних збитків позивачам.

Відповідачі заперечують не лише факт заподіяння шкоди позивачам з їх вини, але і розмір шкоди, визначений кошторисом наданим позивачами, хоча клопотання про призначення експертизи, з метою визначення розміру заподіяних збитків позивачам залиттям квартири, не заявляли.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 також не спростувала, як факт вини відповідачів у залитті квартири, так і розмір, заподіяних збитків позивачам, а лише пояснила, що на прохання відповідачів оглядала залиту квартиру позивачів та домовлялася про проведення ремонту в їх квартирі.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами, згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зважаючи на наявні докази у справі, суд вважає, що позивачами доведено вину відповідачів, як співвласників квартири у завданій їм майновій шкоді внаслідок залиття квартири, причинний зв`язок між протиправними діями та завданою шкодою, при цьому відповідачі не заперечують сам факт залиття квартири позивачів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім цього, згідно з абз. 2 п. 5, п. 9 вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачі обґрунтовують заподіяння їм моральної шкоди тим, що через недобросовісне відношення відповідачів до внутрішньо квартирних мереж водопостачання і водовідведення їхню квартиру заливає не вперше, але ремонт вони робили за власні кошти. З вини відповідачів, вони, як власники квартири, протягом тривалого часу повноцінно не можуть користуватися житлом, пошкоджені водою ділянки покриваються цвіллю, що дуже негативно відображається на стан здоров`я. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у добровільному порядку відмовилися сплатити розмір матеріальної шкоди. Більше року в їхніх сім`ях через затоплення квартири напружена обстановка та неспокій, вони змушені витрачати свій час та кошти на консультації зі спеціалістами в галузі будівництва, а також звертатись за юридичною допомогою, тому оцінюють моральну шкоду в розмірі 5000 гривень кожна з позивачів.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині відшкодування їм моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд, враховуючи відсутність у діючому законодавстві визначення способів обчислення розміру моральної шкоди, відсутність точних критеріїв майнового виразу душевного страждання, виходячи з розміру матеріальних збитків, засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що позовні вимоги позивачів в частині розміру стягнення моральної шкоди з відповідачів, підлягають до часткового задоволення, а саме у меншому розмірі заявленому ними.

Відповідно до п. п 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн за подання позову про відшкодування шкоди, а також нею доплачено судовий збір у сумі 768,40 грн після збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, що підтверджується квитанціями АТ «Полтава-банк» про сплату від 11.12.2018 та від 27.02.2019, тому згідно ст. 141 ЦПК України, сплачена позивачем ОСОБА_1 сума судових витрат в загальному розмірі 1473,20 грн, підлягає стягненню з відповідачів на її користь.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позові вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки для проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 7211 (сім тисяч двісті одинадцять) гривень та моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки для проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 7211 (сім тисяч двісті одинадцять) гривень та моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі по 736 грн 60 коп. з кожного.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди по 2000 гривень на користь кожної залишити без задоволення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування): АДРЕСА_7 .

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрована у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування): АДРЕСА_7 .

Відповідач ОСОБА_4 ,зареєстрована у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 ,зареєстрований у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Головуючий Л. І. Тищенко