Справа № 367/3133/19 Головуючий 1 інстанція- Сараюк Л.П.
Проваження № 22-ц/824/2354/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 січня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року боржниця ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., яку мотивувала тим, що 26 березня 2019 року приватним виконавцем винесенопостанову про арешт її грошових коштів як боржника у виконавчому провадженні № 58679455, відкритому на підставі виданого 18 лютого 2011 року Ірпінським міським судом Київської області виконавчого листа № 2-215/2010 про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу за кредитним договором в розмірі 7822,14 доларів США.

Вказувала, що даною постановою накладено арешт в тому числі на належні їй рахунки: № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», призначений для отримання заробітної плати, та № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», призначений для отримання соціальної допомоги. Вважає таку постанову протиправною, оскільки це суперечить вимогам ст.ст.68, 70 Закону України «Про виконавче повадження» та порушує її права на отримання заробітку та допомоги як засобів до існування. У зв`язку із наведеним просила скасувати постанову приватного виконавця від 26 березня 2019 року в частині накладення арешту на заробітну плату на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» та соціальну допомогу на рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на її ім`я.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2019 року скаргу задоволено частково. Скасовано постанову приватного виконавця Трофименка М.М. від 26 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 58311058 в частині накладення арешту на соціальну допомогу на рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритому на ім`я ОСОБА_1 В решті скарги відмовлено.

Не повністю погоджуючись із ухвалою, боржниця ОСОБА_1 подала апеляційну

- 2 -

скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у скарзі та ухвалити нове рішення, яким задоволити її скаргу і зняти арешт із заробітної плати на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк»,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування. Висновки суду про недоведеність того, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» є зарплатним суперечать наданим нею доказам, зокрема довідкою банку від 11 квітня 2019 року та випискою по зарплатному рахунку. Розбіжність у номерах цього зарплатного рахунку обумовлена тим, що відповдіно до постанови НБУ № 89 від 11 вересня 2017 року зарплатний рахунок № НОМЕР_3 змінений на № НОМЕР_1 , що стверджується довідкою АТ «Альфа-Банк» від 25 листопада 2019 року.

Приватний виконавець Трофименко М.М. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що вчинені ним дії по накладенню арешту на грошові кошти боржниці ОСОБА_1 є правомірними, оскільки банки не повідомляли його про наявнсть у неї зарплатних рахунків.

Стягувач ПАТ КБ «Укргазбанк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив скаргу частково, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник скаржниці адвокат Секалош С.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області в частині відмови як незаконну.

Представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Приватний виконавець Трофименко М.М. належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право

- 3 -

звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 18 лютого 2011 року Ірпінським міським судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-215/2010 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу за кредитним договором в розмірі 7822,14 доларів США, штрафних санкцій 6527,49 грн. та судових витрат.

Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., виконавче провадження № 58311058.

Також, судом встановлено, що приватний виконавець постановою від 26 березня 2019 року наклав арешт на грошові кошти боржниці ОСОБА_1 , розміщені на її рахунках у дванадцяти банківських установах, в тому числі на грошові кошти, розміщені на рахунках в АТ «Альфа-Банк» та АТ КБ «ПриватБанк».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що грошові кошти, розміщені нарахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритому на ім`я ОСОБА_1 використовується боржницею для отримання соціальної допомоги, а тому арешт коштів на ньому порушує її конституційні права.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Громадяни України мають право на соціальний захист (ст.46 Конституції України).

Спірні правовідносини щодо примусового виконання рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» згідно ч.1 ст.68 якого стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.3 ст.68 вказаного Закону про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

За змістом даної нормизверенння стягнення на заробіток чи соціальну допомогу боржника допускається за наявності двох обставин: по-перше, це відсутність у боржника коштів або відсутність чи недостатність майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум; по-друге, наявність постанови виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З урахуванням ненадання приватним виконавцем доказів про відсутність у боржниці ОСОБА_1 іншого майна та відсутність постанови виконавця про звернення стягнення на

- 4 -

заробітну плату та соціальну допомогу, суд першої інстанції вірно скасував постанову в частині накладення арешту на кошти соціальної допомоги, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на її ім`я.

Відмоляючи у знятті арешту із заробітної плати, суд виходив із того, що заробітна плата нараховувалася боржниці ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк», а заявниця просить зняти арешт з рахунку № НОМЕР_4 .

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, з урахуванням вимог заявниці, яка просила зняти арешт із заробітної плати, суд не з`ясував розбіжності у номерах вказаних нею рахунків, зокрема чи має місце помилкове зазначення номера заробітного рахунку з боку заявниці, чи не змінювалися ці номери відповідно до згідно постанови КМУ № 89 від 11 вересня 2017 року.

При цьому, заявниця просила зняти арешт з рахунку № НОМЕР_4 , який вказаний чяк зарплатний у довідці АТ «Альфа-Банк» від 11 квітня 2019 року, де банк вказав її зарплатний рахунок саме як № НОМЕР_4 .

Окрім того, з огляду на висновки суду про розбіжності у номері зарплатного рахунку заявниця додала до апеляційної скарги довідку АТ «Альфа-Банк» від 25 листопада 2019 року про те, що відповідно до постанови НБУ № 89 від 11 вересня 2017 року її зарплатний рахунок за № НОМЕР_3 змінений банком на № НОМЕР_1.

В даному випадку розгляд справи неможливо вважати справедливим, оскільки суд не вирішив питання у відношенні заявниці щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, підійшовши до вирішення спору занадто формально, що не відповідає одній з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Суд наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення скарги в частині зняття арешту із заробітку.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав ухвала суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні постанови приватного виконавця Трофименка М.М. від 26 березня 2019 року щодо накладення арешту на грошові кошти у вигляді заробітної плати на рахунку № НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» не грунтується на матеріалах справи і підлягає скасуванню.

Встановлено, що арештовані виконавцем на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» грошові кошти боржниці є її заробітною платою, а даний рахунок використовується для отримання аробітку, що стверджується довідкою АТ «Альфа-Банк» від 11 квітня 2019 року та випискою по зарплатному рахунку, з якої вбачається що на даний рахунок надходить тільки заробіток, а також довідкою АТ «Альфа-Банк» від 25 листопада 2019 року, згідно якої відповідіно до постанови НБУ № 89 від 11 вересня 2017 року зарплатний рахунок № НОМЕР_3 змінений на № НОМЕР_1 .

За таких обстаивн колегія суддів задовольняє скаргу і скасовує постанову державного

- 5 -

виконавця в оскаржуваній частині.

Доводи приватного виконавця Трофименка М.М. та стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», викладені у їх відзивах на апеляційну скаргу про те, що дії приватного виконавця по накладенню арешту на грошові кошти є правомірними, оскільки банк згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив держанвого виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову без виконання в частині арешту коштів, колегія суддів відхиляє, як необгрунтовані

По-перше, судом першої інстанції дії державного виконавця не визнані протиправними.

По-друге, намагання приватного виконавця обумовити правомірність своїх дій бездіяльністю банку недоречні. Якщо права учасника виконавчого провадження порушені, то вони підлягають поновленню.

Доводи представника стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо неможливості прийняття довідки АТ «Альфа-Банк» від 25 листопада 2019 року про зміну рахунку як неподаної до суду перршої інстанції не грунтуються на законі. Загальні правила подання передбачені при розгляді справи позовного провадження, а в даному випадку має місце контроль суду за виконанням судового рішення і відповідна глава ЦПК України, яке регулює ці питання, не містить таких обмежень.

Це ж стосується доводів представника стягувача про те, що заявниця мала спочатку звернутися до виконавця для зняття арешту, які є необгрунтованими. В даному випадку заявниця як боржник у виконавчому провадежнні обрала на власний розсуд спосіб захисту своїх прав, що відповідає приписам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні скарги скасувати і ухвалити нове рішення, яким скаргу в цій частині задоволити. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка ММихайла Миколайовича від 26 березня 2019 року у виконавчому провадженні № 58311058 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді заробітної плати, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Альфа-Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: