Постанова

Іменем України

22 липня 2020 року

м. Київ

справа № 752/5413/17

провадження № 61-667св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Сбербанк»,

представник позивача - Кирийчук Ірина Михайлівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Сбербанк» - Кирийчук Ірини Михайлівни на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Крижанівської Г. В., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - АТ «Сбербанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанк Росії» (далі - ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії»), правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 53 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 31 жовтня 2018 року.

АТ «Сбербанк» вказувало, що позичальник неналежним чином виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї станом на 01 березня 2017 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 240 144,69 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 50 668,66 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 50 387,65 грн, пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 89 051,42 грн та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 50 036,96 грн.

На підставі вказаного АТ «Сбербанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2013 року у загальному розмірі 240 144,69 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у складі судді Ладиченка С. В. позов АТ «Сбербанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2013 року у загальному розмірі 240 144,69 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 50 668,66 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 50 387,65 грн, пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 89 051,42 грн та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 50 036,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» судовий збір у розмірі 3 602,17 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши, що основне зобов`язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість з позичальника. Розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов АТ «Сбербанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2013 року у розмірі 50 668,66 грн і пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 25 000,00 грн.

У задоволенні інших вимог АТ «Сбербанк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» судовий збір у розмірі 1 135,04 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 05 серпня 2014 року банк направив позичальнику вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилась, та сплату процентів за користування кредитом і пені протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

З урахуванням вказаного, направивши боржнику вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом і пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, нарахованих по березень 2017 року.

Крім того, суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК України зменшив розмір пені з 89 051,42 грн до 25 000,00 грн, оскільки пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитом значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник АТ «Сбербанк» - Кирийчук І. М., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів скасувати і передати справу у цій частині на новий розгляд до апеляційного суду, в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

В іншій частині постанова суду апеляційної інстанції не оскаржується, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України в цій частині у касаційному порядку не переглядається.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді касаційного цивільного суду від 20 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції не врахував, що направлена 05 серпня 2014 року банком вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту позичальником отримана не була, оскільки повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про помилковість висновків суду про зміну строку виконання основного зобов`язання.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 листопада 2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є АТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 53 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 31 жовтня 2018 року.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором від 01 листопада 2013 року виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 березня 2017 року виникла заборгованість у загальному розмірі 240 144,69 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 50 668,66 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 50 387,65 грн, пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 89 051,42 грн та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 50 036,96 грн.

05 серпня 2014 року ПАТ «Сбербанк Росії» направило позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилася, у розмірі 50 668,66 грн та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4 463,48 грн протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника АТ «Сбербанк» - Кирийчук І. М. здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представник АТ «Сбербанк» - Кирийчук І. М. підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду у повній мірі не відповідає.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У пункті 8.1 кредитного договору від 01 листопада 2013 року сторонами погоджено, що позичальник зобов`язаний щомісячно 01 числа, яка є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами у розмірі не менше 1 828,54 грн.

Судом установлено, що 05 серпня 2014 року ПАТ «Сбербанк Росії» направило позичальнику вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилася, у розмірі 50 668,66 грн, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4 463,48 грн та пені у розмірі 367,43 грн протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у банка відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Судом установлено, що 05 серпня 2014 року АТ «Сбербанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, тобто кредитор скористався своїм правом та змінив строк виконання основного зобов`язання.

З урахуванням вказаного правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом і пені після пред`явлення АТ «Сбербанк» у серпні 2014 року вимоги до боржника згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України немає.

Разом з тим, зі змісту вимоги від 05 серпня 2014 року, направленої ОСОБА_1 , вбачається, що кредитором була заявлена вимога не лише про повернення існуючої на той момент заборгованості за кредитом в розмірі 50 688,66 грн за кредитним договором від 01 листопада 2013 року станом на 04 серпня 2014 року, а й заборгованості позичальника за процентами за користування кредитом на суму 4 463,48 грн та за пенею - 367,43 грн.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції вказаного не врахував, та відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення процентів за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, нарахованих до пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та зазначених у вимозі від 05 серпня 2014 року.

Оскільки банк, скориставшись своїм правом, змінив в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання, то він має право на отримання від боржника заборгованості, нарахованої до цієї дати, тобто 4 463,48 грн - проценти за користування кредитом та 367,43 грн - пеня.

Частиною першою статті 412 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судами повно встановлені обставини справи, однак суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували вищенаведені норми права, судові рішення підлягають зміні в частині вирішення позовних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення процентів за користування кредитом і пені з ухваленням у цій частині, що була предметом касаційного перегляду, нового рішення про часткове задоволення вказаних вимог.

Твердження заявника, що банком не було змінено строк виконання основного зобов`язання, оскільки направлена 05 серпня 2014 року вимога про дострокове повернення усієї суми кредиту позичальником отримана не була, оскільки повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», є безпідставним з огляду на наступне.

Так, згідно з підпунктами «а», «б», «в» пункту 8.3 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором у разі затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованим за користування кредитом або; перевищення повною суми заборгованості за кредитом суми кредиту, який підлягав поверненню, більш як на 10 (десять) відсотків або; несплати клієнтом більш однієї виплати з повернення Кредиту та/або процентів, що перевищує п`ять відсотків від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 цього договору.

Відповідно до пунктів 8.4, 8.5 кредитного договору у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника.

Позичальник, у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана у такій вимозі, зобов`язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

Вказаними положеннями кредитного договору встановлено право банку в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості, шляхом направлення відповідної письмової вимоги, та обов`язок позичальника протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку здійснити усі платежі на користь банку.

При цьому пунктом 11.9 кредитного договору визначено, що будь-які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між банком і позичальником, що стосується цього договору, незалежно від того, передбачені вони цим договором або ні, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої сторони кур`єром під розписку та/або рекомендованим листом та/або цінним листом (телеграмою) на адресу сторони отримувача, зазначену в статті «Реквізити та підписи сторін. Платіжні реквізити» цього договору.

З наведеного вбачається, що сторони кредитного договору погодили між собою, що особа буде вважатися такою, що повідомлена належним чином, якщо їй направлено, серед іншого, рекомендованого листа з викладенням всієї необхідної інформації письмово на адресу, зазначену в договорі.

З урахуванням вказаних положень договору направлена банком рекомендованим повідомленням вимога про дострокове виконання основного зобов`язання вважається доведеною до відома позичальника.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову АТ «Сбербанк», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в суді касаційної інстанції у розмірі 4,81 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Сбербанк» - Кирийчук Ірини Михайлівни задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року змінити в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення процентів за користування кредитом і пені, стягнувши з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» проценти за користування кредитом у розмірі 4 463,48 грн (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні сорок вісім копійок), пеню у розмірі 367,43 грн (триста шістдесят сім гривень сорок три копійки) та судовий збір у розмірі 4,81 грн (чотири гривні вісімдесят одна копійка).

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович