______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3220/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача - Рижих Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арештів,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт, накладений на все майно (невизначене майно) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), накладений постановою першого Київського ВДВС Одеського МУЮ № В-12/431, АА № 648809 від 04.06.2010 року. Скасувати арешт, накладений на все майно (невизначене майно) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), накладений постановою першого Київського ВДВС Одеського МУЮ № 46485366 від 12.02.2015 року. Судові витрати послати на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що наявність арешту унеможливлює право володіти та користуватися належним майном, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 06.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-3375/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором у розмірі 380 198, 79 гривень, судовий збір у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи у розмірі 45 гривень.

З метою примусового виконання рішення суду Київським районним судом м. Одеси 21 травня 2015 року були видані виконавчі листи № 2-3375/09.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46565549 в частині боржника ОСОБА_3 .

А на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження, до складу якого входили: виконавче провадження № 46485366 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3375/09 Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 380198,79 грн. та виконавче провадження № 46485110 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3375/09 Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1745,00 гривень.

В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 46485366 державним виконавцем відділу 12.02.2015 винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Проте, 26.06.2015 державним виконавцем відділу, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» по вищезазначеним виконавчим провадженням винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Також на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження, до складу якого входили: виконавче провадження № 19731896 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3375/09 Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 380198,79 грн.; виконавче провадження № 19731888 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3375/09 Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1745,00 грн.

19.10.2010 державним виконавцем відділу, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV від 21.04.1999 із змінами), по вищезазначених виконавчих провадженнях винесені постанови про закінчення виконавчого провадження та матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Вказана інформація викладена в листі начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.06.2020 року за № 20/20823, наданого на адвокатський запит представника позивача.

Також судом встановлено, що рішення суду було виконано боржником ОСОБА_3 у повному обсязі, про що свідчать заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про повернення виконавчих документів стягувачу.

Як вбачається з інформаційної довідки про виконавче провадження № 46565549, вищевказане провадження відносно ОСОБА_3 було закінчено, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

18.11.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано ОСОБА_1 довідку, з якої вбачається, що заборгованість за кредитним договором №014/022/73/59233 від 07.07.2006 року відсутня.

Зважаючи на те, що на теперішній час відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 та борг перед банком погашений в повному обсязі, підстав для подальшого обмеження його прав власності суд не вбачає.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України)

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Виходячи вищевикладене та керуючись ст. ст.., 317, 319, ЦК України,ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Позовні ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арештів - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на все майно (невизначене майно) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) постановою першого Київського ВДВС Одеського МУЮ № В-12/431, АА № 648809 від 04.06.2010 року.

Скасувати арешт, накладений на все майно (невизначене майно) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) постановою першого Київського ВДВС Одеського МУЮ № 46485366 від 12.02.2015 року.

Стягнути з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2020 року