ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6020/20 Справа № 195/153/20 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона продовжує навчання. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як повнолітньої ддоньки, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення нею навчання. Починаючи з дня подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 06.11.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 65 було укладено шлюб між відповідачем, ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_3 , який потім було розірвано. За рішенням Томаківського районного суду відповідач виплачував аліменти на її утримання на користь матері ОСОБА_3 .. так як вона знаходилась на її утриманні до повноліття. Після досягнення повноліття позивач продовжує проживати з матір`ю та навчається у відділенні Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізького національного університету, по професії облік і оподаткування та потребує матеріальної підтримки, яку відповідач добровільно надавати відмовляється . У зв`язку з чим звернулася до суду (а.с. 1-3).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання відмовлено (а.с. 33-34).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду 1 інстанції, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання (а.с. 39-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої с. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється батьком позивача, ОСОБА_1 , що зокрема підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 та свідоцтвом народження серія НОМЕР_2 .

Згідно довідки № 07 від 13.01.2020 року, яка видана Запорізьким гідроенергетичним коледжем Запорізького національного університету ОСОБА_1 дійсно є студентом другого курсу. Термін закінчення навчання 30.06.2021 рік.

Судом 1 інстанції встановлено, що станом на 31.03.2020 року на виконанні в Томаківському РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувають два виконавчі листа.

На даний час з відповідача, ОСОБА_2 стягується аліменти в розмірі 50 % всіх заробітків видів доходів щомісячно, що зокрема підтверджується виконавчими листами, а саме: - виконавчим листом Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2011 року по справі № 2-338/2011 про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно; - виконавчим листом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2005 року по справі № 2-184 2005 рік про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно.

В зв`язку з чим загальна сума стягнення з відповідача по аліментах на неповнолітніх дітей становить 1/2 від його доходу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітній непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, із ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дочки, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати свою повнолітню дочку, що продовжують навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог та помилково вважав, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, оскільки продовжує сплачувати аліменти на двох не повнолітніх дітей в загальному розмірі 50% від свого заробітку, що на думку суду 1 інстанції виключає можливість стягувати аліменти ще й на користь позивачки.

Таким чином, врахувавши обставини визначені ст.. 182 СК України в межах наданих доказів, колегія суддів приходить до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання його повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини всіх його доходів, оскільки вона потребує матеріальної допомоги на час навчання.

При визначені розміру аліментів колегія суддів враховує той факт, що на утриманні відповідача знаходяться двоє дітей.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наявність виконавчих листів про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 в розмірі по 1/4 частині усіх видів доходів щомісячно не звільняє відповідача від обов`язку також утримувати свою повнолітню доньку.

Суд вважає, що такий розмір (1/8 частина) аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (за подання позову та за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду 05.02.2020 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: