Провадження № 2/946/725/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.05.2017 року приблизно о 08-50 год. на розі вулиць Дмитра Донського та Чубаївської у м.Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний позивачу автомобіль «Хонда-Цивік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «Ніссан-Премьера», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який порушив правила дорожнього руху. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження передньої та задньої лівих дверей, лівого заднього крила, лівого порога кузова, диску заднього лівого колеса, замка лівої двері та інші пошкодження, які стосуються ричагів, тяг та підвісок автомобіля. На місце ДТП працівники поліції не викликались та через деякий час приїхала дружина водія ОСОБА_4 ОСОБА_2 , яка є власницею автомобіля «Ніссан-Премьера», вона визнала факт провини її чоловіка та склала розписку про наявність у неї перед позивачем боргу у зв`язку із пошкодженням автомобіля, належного позивачу у розмірі 28600 грн., що еквівалентно 1100 дол. США. Відповідно до зазначеної розписки ОСОБА_2 зобов`язалася провести розрахунок у строк до 20.05.2017 року, проте свої зобов`язання не виконала, ухиляється від зустрічі та телефонних розмов із позивачем. Вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП позивачу становить 39876,39 грн., що підтверджується звітом автотоварознавчого дослідження №30535170, зробленого ТОВ «Хавк Холдинг» 12.06.2017 року. Для повного відшкодування матеріальних збитків позивач просить стягнути на його користь з відповідачки 39876,39 грн. Також просить стягнути витрати, понесені при проведенні експертизи у розмірі 1646 грн. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні його життєвого укладу, нервуванні щодо неможливості використання автомобіля за призначенням, порушенні нормального стану у сім`ї, яку він оцінює у 5000 грн. та просить стягнути на його користь. Також позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 1280 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.01.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди передано на розгляд Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області (а.с.22).

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 23.04.2018 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі не надала.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 16.05.2017 року, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобілю «Ніссан-Премьера», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 . та власниця автомобілю ОСОБА_2 погодилися відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду, про що ОСОБА_2 написала власноручно розписку на місці ДТП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що 16.05.2017 року приблизно о 08-50 год. на розі вулиць Дмитра Донського та Чубаївської у м.Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Хонда-Цивік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «Ніссан-Премьера», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що підтверджується фотокартками та свідченнями свідка ОСОБА_5 .

На місце ДТП працівники поліції не викликалися, євро протокол учасниками ДТП не складався.

Як вбачається з висновку №30535170 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТС, складеного 12.06.2017 року ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ» на замовлення ОСОБА_1 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент даного дослідження складає 39876,39 грн. (а.с.4-12).

ОСОБА_2 була власницею автомобілю «NISSAN Primera 1597», 1993 року випуску, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво серії НОМЕР_5 , видане 12.05.2017 року. На підставі договору купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 5142) власником вказаного автомобілю став ОСОБА_7 , д.н.з. НОМЕР_6 , свідоцтво серії НОМЕР_7 , видане 24.07.2018 року (а.с.139).

16.05.2017 року ОСОБА_2 склала розписку, в якій вказала, що вона позичила у ОСОБА_1 суму в розмірі 1100 дол. США, яку зобов`язалася повернути до 20.05.2017 року (а.с.15).

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Позивач зазначає, що розписка від 16.05.2017 року була складена ОСОБА_2 у підтвердження її зобов`язання сплатити йому суму матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, що сталася 16.05.2017 року.

Також позивач зазначає в позові, що ДТП сталася з вини чоловіка відповідача. Однак до суду з заявою про залучення чоловіка відповідача - ОСОБА_3 до участі у справі не звернувся.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідачка ОСОБА_2 не була за кермом автомобіля в момент ДТП, яка сталася 16.05.2017 року приблизно о 08-50 год. на розі вулиць Дмитра Донського та Чубаївської у м.Одесі, отже не з її вини сталася ДТП, та вона не може бути належним відповідачем у справі за позовом позивача про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як вбачається з розписки від 16.05.2017 року між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини з приводу повернення боргу. Позовні вимоги щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 ОСОБА_1 не заявлялися.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди не підлягають задоволенню, так як ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення витрат, понесених при проведені експертизи, оскільки вони є похідними від вимог про відшкодування шкоди.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83,95,141,258,259 263 - 265,268,354,355 ЦПК України, ст.ст.979,1166,1167,1187,1188 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка була зареєстрована адресою: АДРЕСА_2 , знята з реєстраційного обліку 19.07.2017 року за рішенням суду, реєстрації немає, про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2020 року.

Суддя: Т.П.Пащенко