№ 336/7214/19
Пр. № 2/336/733/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, вимоги за яким збільшив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що 30.12.2005 р. між ним та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Спільне життя у них з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим рішенням Шевченківського районного суду шлюб було розірвано. Спільна донька ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років підгрупи А. 03.11.2017 р. рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання дитини-інваліда ОСОБА_3 до її повнолітття у розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

15.05.2018 р. постановою Апеляційного суду Запорізької області рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя змінено в частині мінімального розміру аліментів, зазначено, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання винесеного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 56674299.

На даний час Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було стягнуто з відповідача суму заборгованості, яка утворилась з моменту відкриття виконавчого провадження та кожного місяця стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1013,50 грн.

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років підгрупи А та потребує постійного додаткового догляду та коштовного лікування (медикаментозна терапія та реабілітаційне лікування).

ОСОБА_3 має наступний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівосторонній спастичний гемінарез, алалія, психоорганічний синдром, симптоматичні епілептичні напади, що підтверджується медичним висновком № 153/14 про дитину з інвалідністю до 18 років підгрупа А.

У відповідності з витягом з протоколу засідання психо-медичного-педагогічної консультації від 28.03.2017 р. № 120/1248 ОСОБА_3 має важкі порушення опорно-рухового апарату, систематичне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової діяльності, не сформованість мовних засобів.

Згідно довідки № 01-22/1247 від 26.06.2017 р., виданої Запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування ОСОБА_3 проходила курс реабілітації у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Шевченківського району в період з 29.01.2015 р. - 09.09.2015 р.; 19.12.2016 р. - 19.06.2017 р.

З 09.04.2019 р. по 23.04.2019 р. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні № 1 з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт середнього ступеня важкості, що підтверджено випискою № 1402 від 23.04.2019 р. із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. З метою лікування та направлення ОСОБА_3 до стаціонару позичачем було витрачено понад 2610,64 грн.

З метою лікування ротової порожнини ОСОБА_3 під загальним знеболенням, на підставі направлення від 18.01.2019 р. ЗОЗ «ДМСП», консультаційного висновку спеціаліста від 08.02.2019 р. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.06.2019 р. по 19.06.2019 р. в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР, під час лікування було витрачено понад 1109,93 грн.

З метою проведення 19.03.2019 р. лабораторних досліджень на «тиреотропний гормон ТТГ» ОСОБА_3 була надана медичній лабораторії БРайт-Біо кров на відповідне дослідження, вартість якого становила 1195,00 грн.

На підставі направлення КУ «ОКПЛ» ЗОР на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 01.05.2019 р. ОСОБА_3 перебувала в «Обласній клінічній психіатричній лікарні» ЗОР на стаціонарному лікуванні з 27.05.2019 р. по 14.06.2019 р., в період лікування було витрачено понад 1230,72 грн.

Випискою з історії хвороби ОСОБА_3 , яка була видана Міжнародною клінікою відновного лікування (м.Трускавець), підтверджується проходження курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації з 27.06.2016 р. по 09.07.2016 р. за діагнозом: G80.4 ДЦП, астатично-атактична форма. З метою оздоровлення ОСОБА_3 позивачем купувалась путівка до пансіонату «Металург» в серпні 2018 р., вартість якої склала 11070 грн.

З метою підтвердження встановленого діагнозу ОСОБА_3 перебувала з 05.08.2019 р. по 16.08.2019 р. в КУ «ЗМБДЛ № 5», що підтверджено випискою № 7794 від 16.08.2019 р., задля лікування та з метою проведення лабораторних досліджень позивачем було витрачено понад 1472,96 грн.

Виданий КНП «ЦПМСД № 2» корінець медичного висновку № 153/14 від 22.08.2019 р. про дитину з інвалідністю віком до 18 років підтвердив інвалідність з дитинства ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, ОСОБА_3 постійно необхідно купувати засоби гігієни, одяг, взуття, ліки. На зазначені цілі позивачем витрачаються значні грошові кошти, а саме: на засоби гігієни позивачем витрачено 1359,07 грн.; на одяг та взуття витрачено - 7821,98 грн.; на ліки витрачено - 844,20 грн. та за період з листопада по лютий 2020 р. - 4238,75 грн.

За позовом ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.150, 180-185, 192, 196 СК України, просить збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, та щомісячно стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повнолітття; стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 32 953,25 грн.

Ухвалою від 20.11.2019 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 28.01.2020 р.

28.01.2020 р. розгляд справи відкладено на 03.03.2020 р. через зайнятість судді в іншому провадженні.

03.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 06.04.2020 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України.

06.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 13.05.2020 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України.

13.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 28.07.2020 р. через зайнятість судді у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.129-131).

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.108-111).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2017 р. у справі № 336/843/17-ц, яке було змінено постановою Апеляційного суду Запорізької області від 15.05.2018 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини (а.с.20-24, 25-30).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. ст.12, 18 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2017 року, при вирішенні питання про розмір аліментів, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки від її заробітку (доходу), позов в цій частині було задоволено, рішення набрало законної сили.

Належних і допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни порядку їх стягнення, позивачем суду не надано, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах.

Аналізуючи положення ст.185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність потреби у таких витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

В обґрунтування позову в цій частині позивачем надано медичний висновок № 153/14 про дитину з інвалідністю до 18 років підгрупа А, відповідно до якого ОСОБА_3 має наступний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівосторонній спастичний гемінарез, алалія, психоорганічний синдром, симптоматичні епілептичні напади (а.с.16).

У відповідності з витягом з протоколу засідання психо-медичного-педагогічної консультації від 28.03.2017 р. № 120/1248 ОСОБА_3 має важкі порушення опорно-рухового апарату, систематичне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової діяльності, не сформованість мовних засобів (а.с.45).

Згідно довідки № 01-22/1247 від 26.06.2017 р., виданої Запорізьким міським територіальним центром соціального обслуговування ОСОБА_3 проходила курс реабілітації у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Шевченківського району в період з 29.01.2015 р. - 09.09.2015 р.; 19.12.2016 р. - 19.06.2017 р. (а.с46, 47, 48, 49).

З 09.04.2019 р. по 23.04.2019 р. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні № 1 з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт середнього ступеня важкості, що підтверджено випискою № 1402 від 23.04.2019 р. із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. З метою лікування та направлення ОСОБА_3 до стаціонару позичачем було витрачено понад 2610,64 грн. (а.с.50-51, 53, 54).

З метою лікування ротової порожнини ОСОБА_3 під загальним знеболенням, на підставі направлення від 18.01.2019 р. ЗОЗ «ДМСП», консультаційного висновку спеціаліста від 08.02.2019 р. ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.06.2019 р. по 19.06.2019 р. в КУ «ЗОКДЛ» ЗОР, під час лікування було витрачено понад 1109,93 грн. (а.с.55-59).

З метою проведення 19.03.2019 р. лабораторних досліджень на «тиреотропний гормон ТТГ» ОСОБА_3 була надана медичній лабораторії БРайт-Біо кров на відповідне дослідження, вартість якого становила 1195,00 грн. (а.с.60, 61).

На підставі направлення КУ «ОКПЛ» ЗОР на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 01.05.2019 р. ОСОБА_3 перебувала в «Обласній клінічній психіатричній лікарні» ЗОР на стаціонарному лікуванні з 27.05.2019 р. по 14.06.2019 р., в період лікування було витрачено понад 1230,72 грн. (а.с.62, 63, 64).

Випискою з історії хвороби ОСОБА_3 , яка була видана Міжнародною клінікою відновного лікування (м.Трускавець), підтверджується проходження курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації з 27.06.2016 р. по 09.07.2016 р. за діагнозом: G80.4 ДЦП, астатично-атактична форма. З метою оздоровлення ОСОБА_3 позивачем купувалась путівка до пансіонату «Металург» в серпні 2018 р., вартість якої склала 11070 грн. (а.с.65, 66, 67).

З метою підтвердження встановленого діагнозу ОСОБА_3 перебувала з 05.08.2019 р. по 16.08.2019 р. в КУ «ЗМБДЛ № 5», що підтверджено випискою № 7794 від 16.08.2019 р., задля лікування та з метою проведення лабораторних досліджень позивачем було витрачено понад 1472,96 грн. (а.с.68-70, 71-73).

Виданий КНП «ЦПМСД № 2» корінець медичного висновку № 153/14 від 22.08.2019 р. про дитину з інвалідністю віком до 18 років підтвердив інвалідність з дитинства ОСОБА_3 до 17.11.2020 р .

Окрім того, відповідно до копій квитанцій та чеків (а.с.78, 167-172), позивач поніс витрати на лікування доньки на загальну суму 5082,95 грн.

Оцінюючи надані позивачем докази и в обгрунтування заявлених вимог, у відповідності до положень ст.ст.12, 80 ЦПК України, судом не встановлено підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які понесені позивачем та склали 23772,20 грн.

Виходячи із принципу рівності обов`язку батьків по утриманню дитини, суд стягує з відповідача на користь позивача Ѕ частину цих витрат, що становить 11886,10 грн.

Витрати на придбання одягу, взуття та засобів гігієни (а.с.74-77), в розумінні положень ст.185 СК України, не є додатковими витратами, а є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання дитини, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача, оскільки судом задоволено позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 141, 274, 279, 258, 264-265, 268, 353, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 11 886,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк