Справа № 306/2190/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду, постановлену 21 листопада 2019 року головуючим суддею Тхір О.А. про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУТЮ у Закарпатській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та зняття арешту з майна,-

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання за ними в рівних частинах права власності на об`єкт будівництва площею 69,3 кв. м., позначений на плані 1-32, 1-33, 1-34, 1-35, 1-36, 1-37, 1-39, 1-41, 1-42 з прилеглими балконами розташований на другому поверсі об`єкту незавершеного будівництва - будівлі літери - А2 в АДРЕСА_1 та про зняття арешту з нерухомого майна.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення продажу арештованого майна площею 69,3 кв. м., позначений на плані 1-32, 1-33, 1-34, 1-35, 1-36, 1-37, 1-39, 1-41, 1-42 з прилеглими балконами розташованого на другому поверсі об`єкту незавершеного будівництва - будівлі літери - А2 в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви вказують, що мають майнові права в рівних частинах на вказаний об`єкт будівництва площею 69,3 кв. м., позначений на плані 1-32, 1-33, 1-34, 1-35, 1-36, 1-37, 1-39, 1-41, 1-42 з прилеглими балконами розташованого на другому поверсі об`єкту незавершеного будівництва - будівлі літери - А2 в АДРЕСА_1, що визначено додатком № 1 до Договору позики (інвестування) від 27.10.2009 року, та будівництво якого ведеться ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Разом з тим в межах виконавчого провадження № 49793744, яке ведеться Управлінням ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, державним виконавцем здійснюється процедура звернення стягнення на майно боржника, які є відповідачами у даній справі. 19.09.2019 року складено висновок про вартість майна за замовленням Управлінням ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, в тому числі щодо об`єкту оцінки: будівлі та прибудови літери А1, А2 надвірні споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1. В зв`язку з тим, що розгляд справи по суті за їх позовом може тривати деякий час, а щодо спірного нерухомого майна державним виконавцем вживаються заходи щодо реалізації, на нього накладено арешт, вважають, що можуть бути порушені їх права власника частини такого об`єкту та може бути утрудненим виконання можливого рішення суду. Тому до розгляду справи судом по суті просять забезпечити позов та зупинити продаж арештованого майна, оскільки вони, як власники майнових прав щодо частини об`єкта будівництва, відповідно до п.1 Договору позики (інвестування) від 27.10.2009 року, претендують на визнання права власності на таке майно боржників, оскільки існує загроза невиконання в подальшому можливого рішення суду.

Ухвалою Свалявського районного суду від 21.11.2019р. заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову, задоволено.

Заборонено вчиняти будь-які дії щодо реалізації (передачі на реалізацію) нерухомого майна: площею 69,3 кв.м., позначеного на плані 1-32, 1-33, 1-34, 1-35, 1-36, 1-37, 1-39, 1-41, 1-42 з прилеглими балконами розташований на другому поверсі об`єкту незавершеного будівництва - будівлі літери - А2 в АДРЕСА_1, яка зведена на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0063, належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та зупинено продаж арештованого майна.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду від 21.11.2019 та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги посилається на недопустимість вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Звертає увагу на те, що майно перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект» і суд вжиттям заходів забезпечення позову грубо порушив права інших стягувачів, одним з яких є він. Також просить врахувати наявність рішення Свалявського районного суду від 25.05.2017 у справі №306/731/17, яким позивачам відмовлено у позові про визнання за ними майнового права на отримання спірного майна у власність.

Заявники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того, що предмет позовних вимог відповідає обраному способу захисту прав позивачів та способу забезпечення позову, що не має жодного відношення до апелянта, так-як не порушує його права. ОСОБА_1 підтверджується той факт, що відповідачем вживаються дії по зверненню стягнення на нерухоме майно ОСОБА_4 , право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, зокрема будівлі під Літ. А2, куди входить і майно, що є предметом позову. А тому є реальні підстави вважати, що позивачі можуть втратити право на спірне майно, яке є складовою частиною будівлі під Літ. А2 у разі реалізації всієї будівлі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на наступні доводи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, і обґрунтованою є наявність загрози невиконання або утрудненого виконання майбутнього рішення суду за позовом, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, за змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що вони мають майнові права (право на отримання у власність) на вказане вище майно на підставі договору позики (інвестування) від 27.10.2009 року. Та 20.08.2018 року було укладено між сторонами Додаток №1 про внесення змін до Договору позики (інвестування) від 27.10.2009 року згідно якого п.2 Договору доповнено реченням, що «Відповідно до ст. 876 ЦК України Позикодавці є власниками об`єкту будівництва площею 69,3 кв.м. з прилеглими балконами в житловому будинку Літ. А2 в АДРЕСА_1, що зведений на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0063».

Однак на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться зведене виконавче провадження № 49793744 боржником у якому є ОСОБА_4 . Та державним виконавцем вживаються заходи по реалізації арештованого майна боржниці у тому числі й спірної багатоповерхової будівлі під Літ. А2 в АДРЕСА_1, куди входить і майно площею 69,3 кв.м. з прилеглими балконами, що є предметом позову.

Оскільки метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдання значної шкоди позивачам при вирішенні позовних вимог з огляду на приписи ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». То виходячи з аналізу пред`явлених наразі позовних вимог слід зазначити, що у разі реалізації державним виконавцем арештованого незареєстрованого об`єкту будівництва нерухомого майна (багатоповерхової будівлі під Літ. А2 в АДРЕСА_1, Свалявського району, складовою якої є і спірне майно площею 69,3 кв.м. з прилеглими балконами) буде порушено право позивачів на реалізацію майбутнього рішення суду.

А звідси, накладення заборони на вчинення будь-яких дій з реалізації нерухомого майна площею 69,3 кв.м., що позначено на плані під №№ 1-32, 1-33, 1-34, 1-35, 1-36, 1-37, 1-39, 1-41, 1-42 з прилеглими балконами розташованого на другому поверсі об`єкту незавершеного будівництва - будівлі літери - А2 в АДРЕСА_1, яка зведена на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0063 не буде являтись перешкодою для державного виконавця з реалізації іншої частини незавершеної будівництвом будівлі під Літерою А2 в АДРЕСА_1, Свалявського району.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову повно і достатньо дослідив подану заяву в контексті позовних вимог та зваживши на настання можливих наслідків у разі невжиття заходів забезпечення позову, дійшов до вірного висновку про доцільність вжиття у справі відповідних заходів забезпечення позову.

Посилання ОСОБА_1 на наявність рішення Свалявського районного суду від 25.05.2017 року у справі №306/731/17 яким стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 779601,56 грн. (а.с.39-41) не можна визнати належним. Оскільки переглядаєма справа та справа №306/731/17 не є тотожними, а тому, суд першої інстанції вправі був вирішувати заяву про забезпечення позову в світлі пред`явлених позовних вимог.

Крім цього, ОСОБА_1 не є стороною в переглядаємій справі та його майнові права можуть бути задоволені за рахунок іншого майна на яке накладено арешт державним виконавцем, а не наразі за рахунок спірного майна на яке заявили права позивачі як замовники об`єкту будівництва за рахунок інвестованих коштів.

Вирішивши питання забезпечення позову, суд першої інстанції діяв суто в межах заявлених вимог та при цьому не здійснював зупинення виконання будь-яких судових рішень, що набрали законної сили за відсутності на це відповідних правових підстав.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, та правових підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду від 21 листопада 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді