Провадження № 2/522/259/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 12.12.2018 року в розмірі 24490 грн. 59 коп., з яких 24120,10 грн. - сума позики, 370,49 грн. - 3% річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 грудня 2018 року між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір строкової позики, згідно з яким він надав їй грошові кошти в сумі 1000 доларів США строком на чотири місяці, тобто до 12 квітня 2019 року, на підтвердження чого відповідач написала розписку. Однак у встановлений строк ОСОБА_2 борг не повернула і до цього часу від повернення коштів ухиляється.

При цьому, позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором позики від 12 грудня 2018 року щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, позивач має право на стягнення 3% річних від суми позики у відповідності до ст. 625 ЦК України.

З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.12.2018 року в розмірі 24490 грн. 59 коп., з яких 24120,10 грн. - сума позики, 370,49 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити частково у задоволенні позову, а саме відмовити у частині стягнення грошової суми у розмірі 11990 гривень, посилаючись на те, що 27.11.2019 року ОСОБА_1 отримав від неї 500 доларів США, що підтверджується розпискою, яка була написана ним особисто.

У судове засідання з`явився представник позивача адвокат Юциков Є.С., позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав та повідомив, що відповідь на відзив позивачем та його представником подаватись не будуть. Наполягав на стягненні заборгованості у національній валюті України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, пояснила, що під час отримання нею грошових коштів від ОСОБА_1 за розпискою від 12.12.2018 року між ними була усна домовленість про сплату відсотків за користування коштами у розмірі 10% на місяць від суми боргу. При цьому на даний час нею сплачено вже 700 доларів США відсотків позивачу за користування даними коштами, з яких 500 доларів США вона повернула 27.11.2019 року, про що позивачем складено розписку, яка додана нею до відзиву. Суму основного боргу за розпискою від 12.12.2018 року вона повернути поки що не має можливості та просила суд відстрочити рішення по даному питанню.

Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши позиції сторін суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 грудня 2018 року між ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач) був укладений договір позики, за умовами якого Відповідач позичив, а Позивач передав 1000 (одну тисячу) доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки від 12.12.2018 року, складеною та підписаною ОСОБА_2 власноруч.

Зі змісту розписки вбачається, що отримані в позику кошти Відповідач зобов`язався повернути Позивачу через чотири місяці, тобто 12.04.2019 року.

Обов`язок щодо повернення грошових коштів, передбачений договором позики від 12.12.2018 року ОСОБА_2 не виконала, грошові кошти, зазначені в розписці від 12.12.2018 року до теперішнього час не повернула. Даний факт не заперечувався ОСОБА_2 під час судового засідання.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти тощо.

Стаття. 509 ЦК України визначає, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України визначає, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Керуючись статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Суд зазначає, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Таким чином, факт укладення договору позики у розмірі 1000 доларів США між Позивачем та Відповідачем підтверджено борговою розпискою від 12.12.2018 року, складеною власноруч Відповідачем.

Тобто, надана до суду розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання, містить усі істотні умови щодо суми позики і строку повернення позики.

Як встановлено судом, позичені кошти Відповідач повинна була повернути у строк до 12.04.2019 року, однак взятих на себе зобов`язань не виконала.

Частина 2 ст. 524 ЦК України дозволяє сторонам визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, але відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадах, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, оскільки договір позики укладався в іноземній валюті на суму 1000 доларів США, з урахуванням положень ст. 533 ЦК України, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума позики в національній валюті України гривні за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, яка станом на 26 вересня 2019 року, тобто на день звернення позивача із позовом, становить 24120,10 грн. (за 1 дол. США 24,12 грн.), а саме у валюті, на якій наполягає позивач у позові.

Суд вважає доречними та обґрунтованими доводи Позивача щодо наявності у останнього права на стягнення з Відповідача 3% річних від суми позики з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у зв`язку із неповерненням позичальником суми позики своєчасно, його борг складає: суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Вирішуючи питання щодо донарахування 3% річних від простроченої суми суд виходить з того, що курс валют станом на дату спливу строку виконання зобов`язання відповідно наявної на офіційному сайті Національного Банку України інформації становив 100 дол. США - 2683,14 грн., відтак сума заборгованості 26831,40 грн., з яких і має вираховуватись 3 % річних.

Період прострочення з 12.04.2019 року по 26.09.2019 року становить 168 днів, а отже на момент звернення до суду з даним позовом сума 3% річних становить 370 грн. 49 коп. (26831,40 грн. / 100 * 3 / 365 * 168).

З урахуванням вищевикладеного загальне грошове зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики становить 24490 грн. 59 коп.

Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник - ОСОБА_2 , не виконавши належним чином взяті на себе по договору позики від 12.12.2018 року зобов`язання, на вимогу позикодавця ОСОБА_1 повинна сплатити останньому по договору позики від 12.12.2018 року основну суму боргу в національній валюті України за курсом Національного Банку України, станом на день звернення д суду з позовом у розмірі 24120,01 грн., 3% річних в розмірі 370,49 грн., а всього 24490,59 грн.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявності підстав для їх задоволення.

Щодо прохання відповідача про відстрочення рішення про стягнення з неї заборгованості за договором позики від 12.12.2018 року суд зазначає, що відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Дане питання вирішується на стадії виконання судового рішення. Відстрочення ухвалення самого судового рішення чинним законодавством не передбачено та спричинило б затягування судового процесу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме на правову допомогу в розмірі 6000 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката належним чином підтверджені договором про надання правової допомоги № 2/19 від 25.09.2019 року, розрахунком вартості послуг та актом прийому-передачі грошових коштів від 26.09.209 року, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір у справі складає 768,40 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 24 490 (двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 24.01.2020 року.

Суддя А.В. Науменко

15.01.20