"28" липня 2020 р. Справа № 363/2300/20
УХВАЛА

28 липня 2020 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олександровича, Державного підприємства «Сетам», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів, однак позовну заяву подав без дотримання вимог ст. 175 ЦПК України та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а тому 22 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 22 червня 2020 року позивач подав уточнену позовну заяву й клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивував тим, що розмір судового збору перевищує 5 % його річного доходу.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідно до ст.8 Закону № 3674-VІ та ст.82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч вимогам закону позивач не подав до суду належних, достатніх і допустимих доказів, свого майнового стану та отриманих доходів, які б давали достатні підстави для звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції.

При цьому подана позивачем виписка «Індивідуальної відомості про застраховану особу», яку сформовано Управлінням пенсійного фонду України Головного управління у Київській області від 08 липня 2020 року достатніх відомостей про доходи позивача не містить і є насамперед відомостями про суму заробітку для нарахування пенсії.

Самі тільки суми сплачених страхових внесків до Пенсійного Фонду України в порядку передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» достатніх даних про майновий стан особи і про відсутність коштів для сплати судового збору свідчити не можуть і не є достатніми підставами для звільнення позивача від сплати судового збору згідно ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим і не доведеним та задоволенню не підлягає.

Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для ОСОБА_1 , який потребує судового захисту, не є перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК України, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами або іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити майновий стан позивача й звільнити його від сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, у пред`явленому позові об`єднано одночасно вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак при подачі вказаного позову до суду позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 5 044 грн. 80 коп., однак судовий збір у зазначеному розмірі суду не сплатив.

Враховуючи те, що позивачу відмовлено у звільненні від сплати судового збору суд вважає необхідним згідно ст. 185 ЦПК України встановити йому строк для сплати судового збору у вказаному вище розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 136, 175, 177, 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір",-

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Для усунення зазначених недоліків надати позивачу строк до 20 серпня 2020 року, але не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя