31 липня 2020 року м. Кремінна
Справа № 414/810/20
Провадження № 2/414/247/2020
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Білан Н.О.,
представника позивача - адвоката Шмуйлової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна цивільну справу за позовом, поданим представником Шмуйловою Інною Миколаївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, третя особа приватний нотаріус Незнайко Євген Вікторович,
представник Шмуйлова І.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний виконавець ВО м. Києва Павелків Т.Л., третя особа приватний нотаріус Незнайко Є.В.В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у січні 2020 року позивач дізнався про те, що постановою приватного виконавця ВО м. Києва Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження №60792334 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. за № 7165 від 09.11.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості. Але позивач не укладав жодних договорів з АТ «Банк Форвард». Вважає, що зазначений виконавчий напис здійснено з грубим порушенням вимог законодавства, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на це він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
16 квітня 2020 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі з призначенням підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 07.05.2020 судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та було витребувано у приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. належним чином завірену копію виконавчого напису №7165 від 09.11.2019 року та у приватного виконавця ВО м. Києва Павелків Т.Л. належним чином завірену копію виконавчого провадження № 60792334 від 05.12.2019.
Ухвалою від 22.07.2020 було закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, при цьому за клопотанням представника було залишено без розгляду позовну вимогу про зняття арешту з приналежних ОСОБА_1 банківських рахунків в АТ «Ощадбанк», накладеного приватним виконавцем ВО м. Києва Павелків Т.Л. та було виключено приватного виконавця ВО м. Києва Павелків Т.Л. з переліку відповідачів і залучено цю особу до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Також судом було відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця ВО м. Києва Павелків Т.Л. про закриття провадження у справі. Інших процесуальних дій не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача - адвокат Шмуйлова І.М. в судовому засіданні позовні вимоги та викладені у позові обставини підтримала повністю. Додатково пояснила, що позивач сплачував кошти по кредитному договору укладеному з ПАТ «Банк Руский Стандарт» і жодної заборгованості перед вказаним банком не має. Проте будь-яких доказів на підтвердження сплати коштів по кредитному договору суду надати не може, так як такі не зберігалися.
Представник відповідача АТ «Банк Форвард» в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася, надала суду завірену копію матеріалів виконавчого провадження №60792334 від 05.12.2019, відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову, інших заяв або клопотань суду не надавала.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належно, надав суду завірену копію виконавчого напису №7165 від 09.11.2019 та копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис, будь-яких заяв чи клопотань суду не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.
Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з Єдиного реєстру боржників від 11.02.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , значиться боржником у виконавчому провадженні №60792334; орган ДВС/приватний виконавець, в якому перебуває на виконанні: приватний виконавець Павелків Т.Л.; документ видав: приватний виконавець КМНО Незнайко Є.В., категорія стягнення: стягнення коштів (а.с. 9).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).
Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справі на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Всі вище встановлені судом обставини свідчать про відсутність безспірності наявної заборгованості у позивача ОСОБА_1 - боржника за виконавчим написом, перед відповідачем АТ «Банк Форвард» - стягувачем за виконавчим написом, які були відомі приватному нотаріусу КМНО Незнайку Є.В. та стали підставою для винесення ним виконавчого напису №7165 від 09.11.2019.
Також, суд звертає увагу на те, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу, однак АТ «Банк Форвард» не надано зворотного повідомлення про отримання письмової вимоги ОСОБА_1 про звернення до нотаріуса, також не надано і до суду, а тому підстав вважати, що позивач був повідомлений про наявність заборгованості.
Так, згідно п. 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:
- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Вчиняючи спірний виконавчий напис у справі, що переглядається нотаріусом не було дотримано строків вчинення виконавчого напису, оскільки він вчинений до спливу 30 днів з дня отримання ОСОБА_1 письмової вимоги про добровільне усунення порушень, так як така взагалі не направлялася останньому.
Вказані норми п.п. 2.3, 3.1 Порядку забезпечують дотримання прав боржників мати змогу до вчинення виконавчого напису подати свої можливі заперечення, а також - забезпечення вчинення виконавчого напису в межах загального трирічного строку позовної давності. Однак після спливу цього строку і до вчинення виконавчого напису нотаріусом, відповідач ніяких заяв про спірний характер вимог кредитора не подавав.
За таких обставин вважати, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не можна, оскільки між сторонами існує спір щодо наявності заборгованості.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. підтверджується квитанцією від 21.02.2020 (а.с. 1). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,
Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду в загальному порядку подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 04 серпня 2020 року.

Суддя М.В. Панчук