Справа № 159/1954/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/81/20 Категорія: 41 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.

секретар Галицька І.П.,

з участю: представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про виправлення помилки, допущеної при оформленні та видачі виконавчого документа у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі його філії - Волинського обласного управління до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заінтересована особа: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі своєї філії - Волинського облуправління звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2013 позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» 102 695 грн. грн. 15 коп. заборгованості по кредитному договору та 1 026 грн. 47 коп. судових витрат у справі.

12.07.2013 судом було видано виконавчий лист у вказаній вище цивільній справі на виконання рішення суду від 30.04.2013.

17.09.2019 ОСОБА_2 подала до суду заяву про виправлення помилки, допущені судом при видачі 12.07.2013. виконавчого листа у цивільній справі № 159/1954/13 - ц. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Волинського апеляційного суду від 15.11.2018 у справі № 159/1954/13 - ц провадження № 6/159/21/18 за її заявою, заінтересована особа - ПАТ «Державний ощадний банк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню встановлено, що у виконавчому листі у вказаній вище цивільній справі, що виданий 12.07.2013, неправильно зазначено форму судочинства - адміністративне замість цивільне, тобто, допущено помилку. Таким чином встановлено, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і потребує виправлення. Також, відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) від 08.04.2013 заступника начальника Відділу ДВС Луцького РУЮ Пироги С.С. у ВП № 37434715 з примусового виконання виконавчого листа № 2 4307/09, виданого 14.06.09 р. Луцьким міськрайсудом, було відкрито ВП про стягнення на користь банка суми боргу за тим же кредитним договором із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно. У виконавчому провадженні № 37434715, у процесі примусового виконання, було звернуто стягнення на майно, передане боржником у заставу - автомобіль, з коштів, одержаних від реалізації цього майна було задоволено вимоги стягувача в сумі 15 731 грн, 82 коп.. За меморіальний ордером № 49383241 від 13.01.14 р. боржником ОСОБА_3 сплачено банкові 10 731 грн, 82 коп. на погашення заборгованості; за меморіальний ордером № 49411328 від 14.01.2014 боржником ОСОБА_3 сплачено банкові ще 5 000 грн на погашення заборгованості. Ця сума - 15 731 грн, 82 коп. - не врахована і залишок боргу збільшений штучно. З огляду на викладене просила заяву задовольнити.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2019 у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу і постановити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не подав жодний із учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Помилки при оформленні можуть проявлятися у дефектах форми і змісту виконавчого листа: наприклад, суд неправильно подав інформацію про стягувача чи боржника, резолютивну частину судового рішення перенесено у виконавчий лист з помилками, внаслідок цього обсяг обов`язків, що покладено на боржника, зменшено чи збільшено, або й зовсім змінено (зокрема, якщо резолютивну частину перенесено зовсім з іншого рішення), відсутні всі необхідні реквізити виконавчого документа, тощо.

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2013 у даній справі позов задоволено. Ухвалено стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» 102 695 грн. грн. 15 коп. заборгованості по кредитному договору та 1 026 грн. 47 коп. судових витрат у справі.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2013 набрало законної сили, а на його підставі 12.07.2013 видано виконавчий лист.

Відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України, в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами до виконавчого документу, викладених у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Із копії виконавчого листа від 12.07.2013, що є в матеріалах справи вбачається, що його зміст відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що виконавчий лист було видано у відповідності до резолютивної частини рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що зазначення у виконавчому листі невірної форми судочинства не є помилкою, яка має бути виправлена на підставі ст. 432 ЦПК України, а тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_2

Наведені у апеляційній скарзі доводи є аналогічними доводам викладеним в заяві про виправлення помилки у виконавчих документах, яким суд дав належну правову оцінку. Ці доводи не спростовують висновків суду у вирішенні даного питання та не дають підстав вважати, що судом порушені норми процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді