Справа № 1008/6818/12
Провадження № 6/362/24/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2012 року, яке набрало законної сили задоволено позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та стягнуто з останніх солідарно на користь банку заборгованість в сумі 4 424 931 гривень 02 копійки та судові витрати в рівних частках з кожного.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить відстрочити виконання зазначеного рішення суду на один рік у зв`язку із незначними фінансовими доходами її сім`ї. Обґрунтовуючи вимоги заяви зазначила, що вона та її чоловік є пенсіонерами, а розмір отримуваної ними щомісяця пенсії є малим, що не достатньо для виплати грошових коштів за рішенням суду.

В судове засідання сторони, належним чином повідомленні про розгляд справи, не з`явилися, про розгляд справи повыдомлялися належним чином, більш того, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.

Частина перша статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Згідно зі ст. 129-1Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Суд зазначає, що у вказаній цивільній справі крім ОСОБА_1 боржниками також є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких солідарно стягнуто заборгованість, та жодних доказів про неможливість ними сплати заборгованості в судовому засіданні не надано.

Більш того, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2018 року вже було задоволено заяву ОСОБА_1 та відстрочено до 15 листопада 2019 року виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає, оскільки виключних обставин, які унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду та які б могли бути підставою для відстрочки виконання рішення суду, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258 261, 435 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через васильківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ковбель