Дата документу 23.07.2020
ЄУ № 942/2114/19
Провадження №2/942/224/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
секретаря судового засідання Войтенко О.А.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Позивач зазначає, що ОСОБА_4 зобов`язався повернути гроші у сумі 159525 грн. до 31.12.2016 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, на звернення позивача щодо повернення боргу не реагує, чим ухиляється від вирішення спору.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь суму боргу, що становить 159525 гривень.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 12.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 08.04.2020 року.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.04.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 06.05.2020 року.
06.05.2020 року розгляд справи відкладено до 11.06.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача.
11.06.2020 року по справ оголошена перерва до 17.07.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про виклик свідка.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, позивач надав пояснення згідно обставин, викладених у позові, представник позивача зазначив, що факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується складеними розписками та усним договором позики. Оскільки відповідач відзив на позов не надав, тому ці обставини слід вважати встановленими.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України, 11.06.2020 року судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач ОСОБА_3 є її цивільним чоловіком. Відповідач ОСОБА_4 раніше товаришував с ОСОБА_3 та неодноразово брав у нього в борг гроші. 26.12.2016 року ОСОБА_6 чула телефонну розмову ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_4 просив позичити гроші. Того ж дня, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 знаходилися в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований по АДРЕСА_2 Маркса в смт. Новопсков, до якого пізніше з`явився ОСОБА_4 для отримання грошей у ОСОБА_3 . Свідку відомо, що ОСОБА_4 просив у ОСОБА_3 гривні, проте ОСОБА_3 позичив йому 2300 доларів США, оскільки грошових коштів в гривні у ОСОБА_3 не було. Після того, як ОСОБА_4 отримав гроші, свідок ОСОБА_6 наполягла на написанні розписки ОСОБА_4 про отримання спірних грошових коштів. ОСОБА_4 повернувся до магазину та у присутності ОСОБА_6 власника магазину та його дружини написав ОСОБА_3 розписку. Будь-якого тиску або погроз ОСОБА_4 з боку ОСОБА_3 при написанні розписки не було.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є знайомим ОСОБА_3 26 грудня 2016 року свідок знаходився в магазині «Русь», власником якого він є. До магазину завітали ОСОБА_3 та його дружина. Через деякий час до магазину приїхав незнайомий свідку чоловік, якому ОСОБА_3 передав грошові кошти у сумі 2300 доларів США. Свідок ОСОБА_8 , зазначив, що йому відома точна сума переданих грошей, оскільки ОСОБА_3 просив свідка ці гроші перерахувати. Коли свідок запитав ОСОБА_3 навіщо він передав гроші незнайомцю, ОСОБА_3 пояснив, що цей чоловік поїде до Німеччини чи Польщі з метою придбання автомобілю. Після того як незнайомець отримав гроші, ОСОБА_6 зробила зауваження своєму чоловіку, що той не взяв розписку про отримані гроші. ОСОБА_3 покликав ОСОБА_4 , той повернувся до магазину та на підвіконні написав ОСОБА_3 розписку. Свідок зазначає, що розписку була написана власноруч чоловіком, який отримав гроші, будь-якого тиску з боку ОСОБА_3 не було.
У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
За правилами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».
Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 12.02.2016 року, 26.12.2016 року та 16.03.2018 року були укладені договори позики.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами.
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання.
Згідно з положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 виконав свої зобов`язання за договорами позики та повернув грошові кошти.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1595,25 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268,280-288, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргузадовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 159525 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1595 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 25 коп.
Позивач: ОСОБА_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 05.03.2010 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №939 від 20.08.2009 року.
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23 липня 2020 року.
Головуючий суддя: А.В. Чалий