Провадження №2/592/329/20

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Макакенко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру, -
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що 21 квітня 1988 року її мати - ОСОБА_3 разом із нею отримали в порядку обміну квартиру АДРЕСА_1 . 16 лютого 1989 року її мати ОСОБА_3 вдруге вийшла заміж та змінила прізвище з ОСОБА_4 на Теслеву. Маючи намір приватизувати вищевказану квартиру ОСОБА_5 (як основний квартиронаймач) подала заяву та документи на здійснення приватизації житла на себе та членів своєї сім`ї. 26.03.1998 року за результатами розгляду поданої ОСОБА_5 заяви та документів про приватизацію, виконавчим комітетом Сумської міської ради виписано свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із зловживанням алкогольними напоями та аморальною поведінкою відповідача - ОСОБА_2 , шлюбне життя між ним та ОСОБА_5 не склалося та шлюб остаточно було розірвано 31 серпня 1999 року, після чого відповідач ОСОБА_2 знявся з місця реєстрації та поїхав у невідомому напрямку, найімовірніше до Російської Федерації. Оговтавшись після вказаних подій, її мати ОСОБА_5 намагалася отримати своє свідоцтво про право власності на житло, оскільки свідоцтво хоч і було видано виконавчим комітетом Сумської міської ради, але житлові чеки не були списані, а тому на руки ОСОБА_5 , як пізніше виявилось, його так і не отримала. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . Враховуючи, що на момент приватизації вона була малолітньою, то відповідно документальним оформленням квартири не займалась та вважала, що займана ними з матір`ю квартира була оформлена та належить їм на праві власності. Збираючи документи для оформлення спадщини після смерті матері, позивач виявила, що свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 матір так і не отримала, а тому відповідно успадкувати її вона не може, що підтверджується відмовою державного нотаріуса в оформленні спадщини на вказану квартиру. З вищенаведених обставин вбачається, що позивач немає можливості, ані отримати видане виконавчим комітетом Сумської міської ради свідоцтво на належну їй квартиру, ані успадкувати її. Варто зауважити, що відповідач ОСОБА_2 , хоч і був вказаний в заяві на приватизацію (оскільки на момент приватизації ще був зареєстрований в ній), але жодного відношення до неї немає, з моменту розлучення він виїхав в невідомому напрямку, ніколи не дбав та не утримував житло. Намагаючись відшукати його, нею було подано заяву про розшук, на яку отримано відповідь, що відповідач ще в 1999 році перетнув кордон і його місцезнаходження на території України не встановлено. Перебираючи документи, після смерті матері, позивачем знайдено документи, які підтверджують, що мати позивача за життя також намагалась відшукати ОСОБА_2 та з`ясувати чи є він громадянином Російської Федерації, оскільки ця обставина має важливе значення при списанні житлового чеку. Виходячи з вищенаведених обставин та змісту вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а тому на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на житло та зареєструвати своє право власності. Звернувшись до відповідача - виконавчого комітету Сумської міської ради з питанням скасувати розпорядження та свідоцтва про право власності для надання можливості повторно подати документи для здійснення приватизації та отримання і реєстрації свідоцтва про право власності, позивачі отримали відмову, мотивовану тим, що на сьогоднішній день немає підстав для скасування вказаних документів. На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із дочко, крім того разом проживає і чоловік позивача. Враховуючи, що позивач разом із членами своєї сім`ї на законних підставах зареєстрована та проживають в займаній квартирі, але у зв`язку з тим, що мати позивача - ОСОБА_5 померла, а місцезнаходження колишнього чоловіка її матері ОСОБА_2 невідоме, то на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості як отримати свідоцтво про власності на житло так і зареєструвати своє право власності, та відповідно розпорядитись на свій розсуд. З урахуванням вищевикладених обставин, для отримання правовстановлюючого документу на її ім`я, необхідно скасувати розпорядження управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради № 2283 від 24.03.1998 року та свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1998 року, зареєстроване за № 89 та повторно звернутись з питанням здійснення приватизації. У зв`язку з цим просить суд визнати недійсним та скасувати розпорядження управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради від 24.03.1998 року № 2283 та свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1999 року про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .
Представник відповідачів Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради та Виконавчого комітету Сумської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві зазначив, що квартира АДРЕСА_1 передана ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 у спільну сумісну власність. Оскільки, приватизація вищезазначеної квартири проведена з дотриманням норм чинного, на той час законодавства, підстави для скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру відсутні.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету УССР Сумської міської ради народних депутатів №90 від 21.04.1988, - ОСОБА_3 маючої сім`ю у складі 2 чоловік було отримано в порядку обміну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20).
16.02.1989 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.13).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1998,- ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було надано на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,92 кв.м. Свідоцтво було видане згідно з розпорядженням управління комунального майна та приватизація від 24.03.1998 року №2283 (а.с.22, 67).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_5 (а.с.11, 12).
31.08.1999 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.14).
Зі свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с.15).
На звернення ОСОБА_1 щодо скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив, що згідно розпорядження управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради №2283 від 24.03.1998 року вищезазначена квартира передана ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 у спільну сумісну власність відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно наданих документів. Оскільки, приватизація вищезазначеної квартири була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 немає (а.с.26).
15.05.2019 ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Чернетченко Т.М. за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Чернетченко Т.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої ОСОБА_5 у зв`язку з відсутності свідоцтва про право власності померлої на частку квартири, а саме свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради від 26.03.1998 року (а.с.28).
08.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Сумського ВП ГУ НП в Сумській області з заявою про розшук ОСОБА_2 (а.с.29).
22.08.2019 Сумським ВП ГУ НП в Сумській області було видано довідку про те, що відділом кримінальної поліції Сумського ВП ГУ НП в Сумській області проводилися пошукові заходи щодо встановлення місця знаходження гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, відповідно до наданої в заяві інформації, у 1999 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Під час проведення розшукових заходів місце знаходження гр. ОСОБА_2 на території України встановлено не було (а.с.30).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не списала у передбаченому законом порядку свій житловий чек (а.с.24), а також не було списано за життя житловий чек ОСОБА_5 , а тому приватизація по суті не завершена, натомість оскаржувані розпорядження та свідоцтво уже виписані, але не можуть бути отримані позивачем з вказаних причин. За умови скасування вказаних документів, позивач зможе реалізувати своє законне право на приватизацію шляхом повторного подання документів у порядку передбаченому чинним законодавством.
Тобто, позивачем вичерпано усі можливі шляхи вирішення в позасудовому порядку їх питання, але, як вбачається з відповідей відповідачів, даний спір можливо вирішити лише в судовому порядку.
Враховуючи те, що приватизація квартири АДРЕСА_1 здійснена та видано документи на житлову площу, та у зв`язку зі смертю одного з учасників цієї приватизації, а саме матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , та у зв`язку з відсутністю місцезнаходження колишнього чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_2 , що позбавляє її можливості отримати свідоцтво та зареєструвати своє право власності на квартиру, що порушує її права на приватизацію житла, вважаю, що розпорядження про приватизацію такого житла є та свідоцтво про право власності на квартиру є недійсними та такими, що підлягає скасуванню.
Враховуючи, що під час приватизації позивачем, померлою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 не були списані приватизаційні чеки, позивач має право на приватизацію відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків.
Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі.
За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло.
Згідно вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Стаття 321 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Наведені приписи чинного законодавства у цій справі дотримані не були, що призвело до порушення прав позивачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що розпорядження органу приватизації про передачу в особисту власність квартири та свідоцтво про право власності на житло підлягають скасуванню, як незаконні.
Право позивача порушене і підлягає захисту в суді.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 82, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 21, 345 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,-

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру задовольнити повністю.
Визнати недійсним та скасувати розпорядження управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради від 24.03.1998 року №2283 та свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1998 року про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.Б. Князєв