Номер провадження: 22-ц/813/3760/20
Номер справи місцевого суду: 522/6899/16-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

позивач- ОСОБА_2 ,

відповідач- ОСОБА_3 ,

третя особа- ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року у складі судді Домусчі Л.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили суд витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визначити порядок виконання рішення суду, згідно якого дане рішення суду є підставою для реєстрації права власності на 1/2 частині квартири за кожним позивачем.

В обґрунтування позовних вимог послалися на те, що 03.09.1992 між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. У 1995 році під час шлюбу ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу від 03.07.1995 квартиру АДРЕСА_1 . У подальшому, 06.10.2009 ОСОБА_1 без згоди та відома дружини здійснив відчуження вказаної квартири на підставі укладеного між ним та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., реєстровий №1390. 05.09.2011 квартира була придбана ОСОБА_4 на прилюдних торгах. 16.09.2011 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно. 09.02.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого до ОСОБА_3 перейшло право власності на вказану квартиру. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 , яка є співвласником нерухомого майна, то рішенням суду у справі №522/17826/16-ц він визнаний недійсним. Посилаючись на те, що визнання недійсними у подальшому укладених договорів відчуження квартири не є необхідним, позивачі просять витребувати майно у ОСОБА_3 , який станом на 28 травня 2019 року є його власником.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення, задовольнити позов у повному обсязі, а саме: витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визначити порядок виконання рішення суду, згідно якого дане рішення суду є підставою для реєстрації права власності на 1/2 частині квартири за кожним позивачем.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що спірне майно (квартира) вибуло з володіння ОСОБА_2 , яка є співвласником зазначеного майна без її волі. Під час виселення позивачів із квартири не були дотримані норми чинного законодавства, не дивлячись на перебування квартири під арештом. Біржа, на якій проводились відповідні торги за місцем реєстрації не знаходилася та не існувала.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 у відгуку на відзив ОСОБА_4 зазначив, що доводи викладені в ньому не відповідають обставинам справи та доказам, які були отримані в ході слухання справи, а обставини, на які посилається ОСОБА_4 , спростовуються доказами, які суд невірно оцінив та надав помилкову оцінку при ухваленні оскаржуваного рішення.

В судове засідання 21.07.2020 учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що з 03.09.1992 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі.

На підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1995 ОСОБА_1 належала квартира АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в державному реєстрі за ОСОБА_1

06.10.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., за реєстровим № 1390.

При посвідченні оскаржуваного правочину ОСОБА_1 , як продавець надав паспорт громадянина України із перекресленим штампом про знаходження у шлюбі з ОСОБА_6 , а також надав заяву.

Одночасно у пункті 4 договору купівлі-продажу ОСОБА_1 засвідчив відсутність прав третіх осіб на квартиру, а також те, що вона не є спільною сумісною власністю, що він на час придбання квартири у шлюбі не знаходився, про що доведено до відома покупця шляхом ознайомлення з заявою, яка зберігається у справах приватного нотаріуса.

21.03.2011 державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ за заявою стягувача ОСОБА_7 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси по виконанню судового наказу №2-н-1690/2010 про стягнення грошової суми за договором позики з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у розмірі 385200, 00 грн.

05.09.2011 відбулися прилюдні торги, за результатами яких квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_4 за 2016 711, 00 грн., про що 14.09.2011 державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ було складено акт, затверджений у встановленому порядку.

На підставі акта державного виконавця від 14.09.2011 про проведення прилюдних торгів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 16.09.2011 ОСОБА_4 видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» станом на 21.11.2012.

09.02.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого право власності перейшло до ОСОБА_3 .

У листопаді 2011 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (справа №522/17826/16-ц).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.06.2017 в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 залишено без змін.

Постановою ВС від 30.01.2019 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення суду від 14.06.2017 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 06.10.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. В іншій частині рішення суду від 14.06.2017 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017р. залишено без змін.

Верховний Суд визнав договір купівлі-продажу квартири недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 205, 215 ЦК України, оскільки його укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 , яка є співвласником цього нерухомого майна.

Крім того, ОСОБА_1 оскаржено результати прилюдних торгів та дійсність свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане на ім`я ОСОБА_4 до суду (справа №522/2717/13-ц).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 у справі №522/2717/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів від 05.09.2011 з реалізації квартири АДРЕСА_1 на виконання судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2010; визнання недійсним свідоцтва про право власності на вказану квартиру, виданого 16.09.2011 ОСОБА_4 на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого виконуючим обов`язки начальника Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 14.09.2011.

Рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 28.03.2019. №522/2717/13-ц, за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 .

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , третя особа - відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод у користування власністю (справа №522/8498/14), за яким рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 позов задоволено, та визнано відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2014 рішення скасовано та провадження закрито. Ухвалою ВССУ від 04.03.2015 ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.10.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.12.2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 року скасовано та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , третя особа - відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод у користування власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, і зняття відповідачів із реєстрації було залишено без розгляду.

Також ОСОБА_1 звертався до слідчого СВ Приморського ПВ в м.Одесі ГУНП в Одеській області 14.02.2016 з заявою про неправомірні дії щодо його виселення з спірної квартири, про що суду надана копія його заяви до слідчого від 01.03.2016 та за яким внесено відомості в ЄРДР.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 продана ОСОБА_4 у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а саме з прилюдних торгів, та згодом продана ОСОБА_3 , а тому її витребування у добросовісного набувача не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до порушень, допущених судом під час вирішення вимог ОСОБА_2 , а саме: ненадання оцінки обставинам вибуття майна з володіння поза її волею.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржене, ОСОБА_1 є власником лише Ѕ частини квартири, вимоги ОСОБА_2 стосуються другої Ѕ частини квартири, ОСОБА_1 повноваженнями діяти від імені ОСОБА_2 не наділений, тому суд апеляційної інстанції не вправі переглядати рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 щодо відмови судом в задоволенні вимог ОСОБА_2 з огляду на правила ст. 367 ЦПК України. Відтак предметом перегляду є рішення в частині вимог ОСОБА_1 .

Висновки суду щодо вимог ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Право витребування майна, яке за відплатним договором відчужене на користь добросовісного набувача власник має лише у разі, якщо таке майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 ЦК України).

Договір купівлі продажу укладений ОСОБА_1 , жодним рішенням не встановлено факту укладання його поза волею ОСОБА_1 , судом договір визнаний недійсним з підстав ст.ст.203,205,215 ЦК України, через відсутність згоди дружини, а не пороку волі ОСОБА_1 на укладання угоди.

Цивільним кодексом України передбачені як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.

Віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Такі висновки викладені в постанові ВС від 27.05.202 у справі №641/9904/16-ц.

Доводи апеляційної скарги про порушення під час виселення не можуть бути підставою скасування рішення, оскільки не були предметом вирішення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності біржі, на якій проводились відповідні торги, на суть висновків у цій справі не впливають, обставини правомірності прилюдних торгів були предметом розгляду в іншій справі, крім того, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав, які існують незалежно від правомірності прилюдних торгів, які мали місце пізніше.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 в межах доводів та вимог апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 30.07.2020.

Головуючий:

Судді: