Провадження № 2/219/899/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07. 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хомченко Л.І.,

секретаря Трубчанінової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Бахмут Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезгаданим позовом, який в подальшому був уточнений, в якому просить суд: визнати побутові матеріали, витрачені на добудову будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 147,5 кв.м, спільною сумісною власністю подружжя ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 157 270 грн. за побутові матеріали , витрачені на добудову будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 147,5 кв.м.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2001 року, який рішенням Артемівського міськрайонного суду від 16.10.2018 року по справі № 219/8990/18 був розірваний. Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.12.2006 року згідно договору дарування , засвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори та внесеного до реєстру за № 1-9975, відповідачеві був подарований будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,9 кв.м.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду позивачеві було відмовлено у її позові про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки добудова до будинку АДРЕСА_1 , не була введена в експлуатацію.

За період часу сумісного проживання до часу припинення відносин сторони добудували будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується звітом ТОВ « Орієнтир-Експерт» про проведення технічного обстеження житлового будинку, технічним паспортом станом на 29.09.2019 року, відповідно до яких загальна площа будинку становить 204,3 кв.м, у т.ч. житлова-97,6 кв.м, допоміжна 106,7 кв.м. Тобто, загальна площа збільшилася з 54,9 кв.м до 204,3 кв.м, у т.ч. житлова збільшилася з 22,8 кв.м. до 97,6 кв.м.

У зв`язку з тим, що добудова не була введена в експлуатацію і не зареєстрована в установленому порядку, її не можна вважати будинком, а тому, це є побутові матеріали, які придбалися за період сумісного проживання сторін і є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно висновку про вартість прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 , від 11.10.2019 р., зробленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , вартість становить 314540,00 грн., з яких Ѕ частина складає 157270,00 грн.

Добровільно поділити майно відповідач відмовляється, а тому, згідно ст..ст.60,69,70 СК України це майно підлягає поділу. В обґрунтування вимог, позивач посилається, також, на ст..61,63, 68,71 СК України та ст..ст.372, 368 ЦК України.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2019 року відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2020 року підготовче провадження по дійсній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнений позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач , будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували з 14.07.2001 року в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , який розірвано 16.10.2018 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.10.2018 року , рішення набрало законної сили 16.11.2018 року ( копія рішення в матеріалах відсутня).

21.12.2006 року згідно договору дарування , засвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори та внесеного до реєстру за № 1-9975, відповідачеві був подарований будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,9 кв.м, в тому числі жилою площею,22,8 кв.м.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду позивачеві було відмовлено у її позові про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки добудова до будинку АДРЕСА_1 , не була введена в експлуатацію ( рішення в матеріалах справи відсутнє).

Відповідно до звіту ТОВ « Орієнтир-Експерт» про проведення технічного обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на 03 липня 2019 року, до існуючого будинку була зведена прибудова розмірами 13,0х8,0 м. Реконструкція будинку з прибудовою до неї була виконана на підставі рішення Артемівської міської ради від 20.04.2005 року ; 314 ( додаток А). Рік побудови невідомий. Площа забудови 174,9 кв.м, кількість поверхів 1+нижній ярус під гараж.

( відповідно до проекту технічного паспорту загальна площа будинку становить 204,3 кв.м, у т.ч. житлова-97,6 кв.м, допоміжна 106,7 кв.м. Тобто, загальна площа збільшилася з 54,9 кв.м до 204,3 кв.м, у т.ч. житлова збільшилася з 22,8 кв.м. до 97,6 кв.м. - це в позові).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного СОД ФОП ОСОБА_5 від 11.10.2019 р., ринкова вартість наданої до оцінки прибудови до житлового будинку, літ.А2, площею 147,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 11.10.2019 р. становить без ПДВ 314540,00 грн.

(Вартість будівельних матеріалів, робіт, витрачених на прибудову до житлового будинку, літ.А2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки складає без ПДВ 393 174,00 грн.).

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ст.21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до роз`яснень п.п.22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом прав спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

У частині третій статті 331 ЦК України встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Частиною 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (кожного з них) до суду з таким позовом ( ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно із ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників , якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Оскільки спірна добудова не була введена в експлуатацію і не зареєстрована в установленому порядку , її не можна вважати будинком, а тому, це є будівельні матеріали, які придбалися за період сумісного проживання сторін і є спільною сумісною власністю подружжя.

Судом встановлено, що загальна вартість спільного сумісного майна подружжя у вигляді будівельних складає 314540,00 грн.( залишкова вартість спірної прибудови , рік побудови 2014 р.).

Отже спільним сумісним майном подружжя є будівельні матеріали , витрачені на прибудову до вказаного будинку ( рік завершення прибудови 2014 рік), оскільки, прибудова не була введена в експлуатацію і відсутні дозвільні документи на таку прибудову ( є самочинним будівництвом ) , які складаєюься з будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнань, які використані в процесі будівництва прибудови житлового будинку .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині визнання будівельних матеріалів, витрачених на добудову будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 147,5 кв.м, спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Між тим, позивачем не заявлені вимоги про поділ майна подружжя та про припинення спільної сумісної власності, тому, в задоволенні вимог щодо стягнення грошової компенсації слід відмовити.

Більше того, припинення права на частку у спільному майні можливе за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем внесені кошти на депозитний рахунок суду та він має інше житло, у зв`язку з чим можливе припинення його права на частку у спірному будинку ( з урахуванням прибудови) завдасть істотної шкоди його інтересам.

Керуючись ст.ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задовольнити частково .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будівельні матеріали з яких складається прибудова загальною площею 147,5 кв. м до житлового будинку по АДРЕСА_2 ,а в іншій часині позову відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення .

У повному обсязі рішення складене 30.07.2020 року

Суддя Л.І.Хомченко

Суддя Л.І. Хомченко

20.07.2020