Справа № 147/788/19
Провадження № 22-ц/801/249/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 рокуСправа № 147/788/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., представника скаржника, позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» адвоката Роя В. Л., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в по-рядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позо-вом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Тростя-нецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2019 року, ухва-лене в приміщенні суду в смт Тростянець Вінницької області за головування судді Дудікова А. В.,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват-Банк» ( далі - АТ КБ «Приватбанк» ) звернулося у Тростянецький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної за-боргованості, посилаючись на наступні обставини. 07 березня 2012 року сторо-ни у справі уклали кредитний договір № б/н шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви, згідно якої вона отримала кредит у розмірі 6 900,00 гривень у виг-ляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгова-ності за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами корис-тування платіжною карткою, затвердженими наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті http://pri-vatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, що підтверджуєть-ся підписом у заяві.

Банк має право на зміну кредитного ліміту, тарифів, викладених на бан-ківському сайті, інших умов обслуговування рахунків, що передбачено у під-пунктах 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 1.1.3.2.3, 1.1.3.1.9 договору. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується Умовами та правилами надання банківських послуг, де передбачено його право у будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Власник картрахунку згідно підпункту 1.1.2.7 Умов та правил надання бан-ківських послуг зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіж-ного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. У випадку зміни та-рифів, інших невід`ємних частин договору, банк зобов`язаний інформувати по-зичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахун-ку на умовах, зазначених у підпункті 1.1.3.1.9 договору, а позичальник зобов'-язаний отримати виписку про стан картрахунку та про здійснені операції по карткових рахунках. Неотримання або несвоєчасне отримання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зобов`язань за укла-деним договором. У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за укладеним договором банк вправі вимагати їх дострокового виконання.

Відповідачка своєчасно не надавала позивачеві кошти для погашення забор-гованості за кредитом та відсотками, іншими витратами відповідно до умов до-говору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, не виконав-ши, таким чином, свої зобов`язання за дійсним правочином. Станом на 31 трав-ня 2019 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 11 117,86 гривень, з яких: 4 811,73 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4 700,52 гривень - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 600,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 - штраф ( фіксована частина ), 505,61 гривень - штраф ( процентна складова ).

Укладений сторонами кредитний договір відповідно до підпункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін правочину не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лон-гується на той же строк.

Відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборгованість у повному обсязі не погашає, що спонукало банк звернутися в суд з даним позовом. Банк просив суд стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2012 року № б/н у розмі-рі 11 117,86 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921,00 гривні ( а. с. 2-4 ).

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 4 811,73 гривень, 831,41 гривню сплаченого судового збору. У задоволенні решти по-зовних вимог відмовлено ( а. с. 60-62 ).

Не погоджуючись з ухваленим 12 листопада 2019 року заочним рішенням суду першої інстанції, представник банку Крилова О. Л. оскаржує його в апеля-ційному порядку, просить скасувати оскаржуване заочне судове рішення в час-тині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів, пені, штрафів та задоволити вимоги банку у цій частині. Скаржниця посилається на ухвалення заочного рішення з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права. На її думку оскаржуване заочне рішення є необґрунтованим, безпідстав-ним, незаконним, а допущені судом місцевого суду істотні порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя тягнуть дисциплінарну відповідальність судді ( а. с. 69-85 ).

Відповідачка ОСОБА_1 не скористалася наданим ухвалою апеляцій-ного суду від 24 грудня 2019 року правом подати у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк». Отримавши 27 грудня 2019 року судову ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі, 15 січня 2020 року - судову повістку про виклик у дане судове засідання, про що свідчать додані до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, відповідачка ОСОБА_1 у суд не з`явилася з невідо-мих причин, будь-яких заяв від неї щодо відкладення розгляду справи не надхо-дило. Враховуючи вказані об`єктивні обставини, у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження заочного рішення суду першої інстан-ції у відсутності відповідачки ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника позивача адвоката Роя В. Л., дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга пред-ставника банку Крилової О. Л. задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є правильним, обгрунтованим, справедливим.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є віль-ними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 07 березня 2012 року ОСОБА_1 , ознайомив-шись з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку, підписала анкету-заяву № б/н, якою виявила бажання отримати в кредит кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою від-сотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку за-боргованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стро-ку дії картки. Суд наголосив, що безпосередньо укладений між сторонами кре-дитний договір від 07 березня 2012 року у вигляді анкети-заяви, підписаної по-зичальницею, не містить строку повернення кредиту ( користування ним ). Ін-ших доказів з цього приводу у матеріалах справи немає. Ураховуючи, що фак-тично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному поряд-ку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення на користь позивача 4811,73 гривень заборгованості за тілом кредиту. При цьому суд послався на частину другу статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк ( термін ) ви-конання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, можливо шляхом захисту своїх прав у судовому порядку, зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, зокрема, з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В обґрунтування часткового задоволення позову суд послався на норми ста-тей 207, 634, 1048, 1054 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафів, суд, керуючись статтями 549, 551, 625, 1048, 1050,1056-1 ЦК України, зазначив, що в анкеті-заяві, підпи-саній відповідачкою 07 березня 2012 року, відсутні умови договору щодо виз-начення відсоткової ставки ( процентів ) за користування кредитом, неустойки у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначеного розміру останньої.

Згідно наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти ( «Універсальна, 30 днів пільго-вого періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Cont-ract» чи «Універсальна Gold» ) залежить: кількість днів пільгового періоду кре-дитування, протягом якого проценти не нараховуються, базова процентна став-ка за користування кредитними коштами, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, роз-мір комісії за кредитне обслуговування карти. Тариф обслуговування кредитної карти ОСОБА_1 не визначений.

Суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів застосування віднос-но відповідачки саме цих доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що саме з таким їх викладом ознайомилася та погодилася позичальниця на момент підписання анкети-заяви.

За викладених обставин суд не знайшов можливим застосувати до правовід-носин між сторонами у справі правила частини першої статті 634 ЦК України. При укладенні договору з ОСОБА_1 позивач не дотримав вимог частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Викладені мотиви рішення суду першої інстанції узгоджуються з висновка-ми Великої Палати Верховного Суду, зробленими у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Оскаржуючи заочне судове рішення від 12 листопада 2019 року, представ-ник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О. Л. зазначає про порушення судом прин-ципу змагальності сторін ( справа розглянута у їх відсутності ), безпідставність застосування правового висновку касаційного суду, викладеного у справі № 342/180/ 17, помилковість рішення в частині відмови у стягненні на користь банку відсотків по кредиту. Скаржниця називає оскаржуване рішення абсурд-ним, бездоказовим, протиправним.

Колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржува-ному заочному рішенні, підстав визнати нехтування суддею суду першої інс-танції засадами, принципами здійснення правосуддя не убачається.

У позовній заяві позивач клопотав перед судом у випадку неявки в судове засідання його представника, відповідачки розглядати справу по суті та ухва-лити заочне рішення.

Щодо прийняття судом до уваги правового висновку Великої Палати Вер-ховного Суду, зробленого у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, то належить мати на увазі, що суд касаційної інстанції як найвищий судовий орган країни уповноважений формувати однакову, правильну практику вирішення судових спорів усіма судами. Ураховуючи аналогічність фактичних обставин справ певної категорії, суди першої, апеляційної інстанції обґрунтова-но та підставно використовують у своїй роботі практику Верховного Суду.

Згідно норм статей 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести об-ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьо-го Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасни-ками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже позивач перш за все повинен довести свої вимоги належними, допус-тимими, достовірними, достатніми доказами. Кожна сторона несе ризик настан-ня наслідків, пов`язаних із вчиненням нею чи невчиненням процесуальних дій.

Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному заочному рі-шенні, є об`єктивними, обґрунтованими, вірними та справедливими.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим за-коном, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього криміналь-ного обвинувачення. У пункті 33 свого рішення від 19 лютого 2009 року у спра-ві «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що пра-во на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових та речо-вих доказів, висновків експертів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги представника банку такими, що не заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правиль-ного заочного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і проце-суального права. Доводи скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фак-тичним обставинам справи, свідчать про незгоду з висновком суду першої інс-танції, викладеним в оскаржуваному заочному рішенні суду.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК Украї-ни, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 листопа-да 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерцій-ного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 січня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота