ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4552/19
Провадження № 2/636/591/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 січня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 11.08.2010 та від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згоди з ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини і передачі саме під піклування позивача не досягнуто. На даний час дитина проживає разом з позивачем, яка вважає, що проживання доньки з відповідачем негативно вплине на виховання та здоров`я дитини. Позивач вважає, що доньці краще буде з нею, так як ОСОБА_2 не приймає участі у її розвитку та не може надати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення, навіть не виявляє бажання зустрічатися з донькою, не цікавиться станом здоров`я, проживає окремо від родини. Натомість, позивач проживає з донькою та матір`ю позивача в окремій квартирі у м. Чугуєві, в якій створені необхідні умови для проживання дитини відповідного віку, у дитини є власне ліжко, ігрове місце та місце для занять, квартира акуратна та завжди прибрана, зауважень від сусідів не надходило. Також ОСОБА_1 зазначає, що спиртними напоями не зловживає, надає доньці можливість культурно розвиватися.

Представник позивача надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій просили слухати справу без участі представника та винести рішення відповідно до чинного законодавства, також Службою наданий письмовий висновок про розв`язання спору.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 200 (а.с. 9). Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Згідно довідки Чугуївської міської ради № 03-10-32/5388 від 26.09.2019, ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

З характеристики, наданої Чугуївським НВК № 6, ОСОБА_3 навчається у 3-А класі, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця, має здібності до вивчення всіх предметів; в період з 02.09.2019 по 21.09.2019 мама цікавиться успіхами доньки, відвідувала батьківські збори, завжди підтримує телефонний зв`язок з класним керівником (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 358 від 13.12.2019 визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . З наданого рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 14/2 від 26.11.2019 вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю, умови для проживання дитини добрі, вона забезпечена всіма необхідними речами, одягом, шкільним приладдям відповідно до віку та потребам. Має облаштоване місце для навчання та відпочинку, під час бесіди з ОСОБА_3 , яка відбулась в присутності та за згодою її матері, з`ясовано, що дівчинка бажає і в подальшому проживати з нею. Відповідно до довідки про ступінь участі батьків у вихованні дітей від 17.11.2019, наданою головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авіатор-159», вихованням та утриманням доньки займається ОСОБА_1 . ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, доньку відвідує рідко, не бере участі в її вихованні; ОСОБА_2 був запрошений на засідання комісії у справах дітей, але телефоном пояснив, що він не заперечує, щоб донька ОСОБА_3 проживала з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22.10.2019, малолітня ОСОБА_3 відвідує лікаря в супроводі матері, усі призначення лікаря виконують в повному обсязі; батько ОСОБА_3 жодного разу до сімейного лікаря з донькою не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За правилами ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

При ухваленні рішення судом встановлені обставини, досліджені письмові докази у їх сукупності та співставленні, а також зроблені висновки відносно того, що позивач характеризується лише з позитивної сторони, житлові умови є належними для проживання та виховання малолітньої дитини, донька бажає проживати з матір`ю.

Таким чином, проживання ОСОБА_3 разом з позивачем відповідає її інтересам, оскільки мати має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд, виходячи виключно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах закону, в інтересах самої дитини, з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, дійшов висновку, що місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її матір`ю ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -