Номер провадження: 22-ц/813/6399/20
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1519/19993/2012

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6399/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

- відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

- заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про заміну стягувача, за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Плавич І.В., 26 листопада 2019 року про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача,

встановив:

У провадженні Малиновського районного суду міста Одеси знаходилась на розгляді цивільна за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 жовтня 2017 року позов ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 60 132, 28 дол. США. (шістдесят тисяч сто тридцять два долари США 28 центів.), що в перерахуванні на національну валюту України за курсом НБУ станом на 18 грудня 2012 року складало 480 637,31 грн.. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 3 219 грн. в рівних частках. Залишено без задоволення зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролова Р.В., про визнання договору про надання споживчого кредиту удаваним правочином (Т. 2, а. с. 4 - 8).

Судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку, у справі видано виконавчі листи.

У січні 2019 року ТОВ «Сіті Фінанс» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням суду по справі №1519/19993/2012 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Фідобанк» в розмірі 60 132,28 доларів США та судовий збір в розмірі 3 219 грн.. 07 листопада 2018 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» був укладений Договір №б/н про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором.

Ґрунтуючись на викладеному вище заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні на нового кредитора у зобов`язанні.

07 листопада 2018 року між ТОВ «Сіті Фінанс» та ПАТ «Фідобанк» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, згідно умов якого до ТОВ «Сіті Фінанс» перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші, пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

У зв`язку з чим, ТОВ «Сіті Фінанс» просило суд замінити стягувача у виконавчому провадженні (Т. 2 а. с. 34 - 36).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року замінено стягувача у цивільній справі № 1519/19993/2012 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено стягувача ПАТ «Фідобанк» на стягувача ТОВ «Сіті Фінанс» (Т. 2, а. с. 57 57 зворотна сторона).

Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року скасовано. Направлено цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (Т. 2, а. с. 119 - 121).

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2019 року у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження було відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована відсутністю у матеріали справи доказів щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виданих виконавчих листів у даній справі (Т. 2, а. с. 147 - 148).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 17 березня 2020 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було подано апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2019 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просить скасувати оскаржувану ухвалу. Заяву ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні просить задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 442 ЦК України правонаступник має право звертатись до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження (Т. 2, а. с. 158 159 зворотна сторона).

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Учасники справи сповіщені про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Від ТОВ «Сіті Фінанс» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника.

Від інших учасників справи заяв та клопотань до апеляційного суду не надійшло.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Між тим, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження, освідомленість учасників справи про її розгляд, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, наявність клопотання заявника про розгляд справи за його відсутності, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У статті 1 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі «Матківська проти України» (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Судами встановлено, що 01.11.2018 року між ТОВ ФК «Сіті Фінанас» та ПАТ «Фідобанк» було укладено договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Боржників, в тому числі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо неможливості задоволення вищенаведеної заяви за відсутності виконавчого листа та виконавчого провадження по справі.

Таким чином, апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження вищевказаних судових рішень зазначені в частині 2 статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384,389, 390, 442 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2019 року про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (Код ) на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс (Код ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе