РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Колесник С.А.,

при секретарі судового засідання - Кудіновій К.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свою позовну заяву обґрунтовує позивач тим, що з 06.10.2016 року до 10.03.2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину. Сумісне життя між сторонами фактично припинено з серпня 2019 року. ОСОБА_2 жодним чином не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_3 , не цікавиться його розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною, не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Спору між ними щодо визначення місця проживання сина не було, після припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 проживає з матерію. Вихованням, забезпеченням належного догляду та здоров`ям дитини, її утриманням займається позивачка. Хлопчик батька не пам`ятає та не має до нього ніяких почуттів, тому позбавлення батьківських прав не вплине негативно на розвиток дитини.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 19).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_3 надав нотаріально посвідчену заяву від 15.06.2020 року, згідно з якою надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просив суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 9).

Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення, згідно яких просили розглядати справу без участі представника департаменту, надавши при цьому письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 24, 25-26, 27).

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 06.10.2016 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено шлюб, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 2420.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с. 10-11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.01.2019 року батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12).

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, яка займається його вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров`ям дитини та його утриманням (а.с. 18).

Згідно з довідкою, наданою адміністрацією медичний центр «Basialashvili Center», де ОСОБА_3 перебуває на обліку з народження по теперішній час, догляд за дитиною та рекомендації лікарів здійснює мати ОСОБА_1 , батько дитини вказаний медичний заклад не відвідував (а.с. 21).

Батько дитини ОСОБА_2 надав нотаріально посвідчено заяву від 15.06.2020 року, згідно якої усвідомлюючи значення дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення, без застосування фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, надав згоду (не заперечує) на позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлює та погоджується з правовими наслідками визначеними вимогами ст. 166 Сімейного кодексу України (а.с. 9).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок № 363 від 21.07.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно даного висновку питання доцільності позбавлення малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатково розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, за результатами якого прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина (а.с. 25-26).

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

В Постанові Верховного Суді від 26.12.2018 року по справі № 404/6391/16-ц зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи викладене, зібрані у справі докази, приймаючи до уваги згоду відповідача ОСОБА_2 на позбавлення батьківських праві відносно малолітнього ОСОБА_3 , виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав», ст. ст. 79, 150, 165, 166, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України ст.ст.12,76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків, вул. Чернишевського, 55) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Колесник С.А.