ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2693/19 Номер провадження 22-ц/814/63/20Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Чумак О.В.

секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: представника відповідача адв. Ковжоги О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2019 року (повний текст складено 26 вересня 2019 року)

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна ярмарка "Добриня-2007" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, уточненим у ході судового розгляду справи, мотивуючи тим, що, згідно наказу від 01 березня 2007 року №18/03 він був призначений на посаду заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007».

Зазначає, що 22.01.2019 року директором ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» видано наказ №1-к про скорочення штату працівників, в якому ішла мова про скорочення посади заступника директора.

Вважає, що наказ про скорочення штату є незаконним, проведення такого скорочення є необґрунтованим.

Вказує, що на початку квітня 2019 року ним було отримано наказ №04-к від 04.04.2019р. про звільнення з посади заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. У подальшому, наказом №6-к від 16 квітня 2019 року зазначений наказ було скасовано, поновлено його на посаді, а 17 квітня 2019 року видано наказ №7-к про звільнення з посади заступника директора. Наказ про своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки його не було попереджено про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці, не було запропоновано іншу роботу.

З урахуванням вищевикладеного прохав: визнати незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» Кузьмінського І.О. № 7-к від 17 квітня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора товариства на підставі п.1 ст.40 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» з 17 квітня 2019 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 квітня 2019 року по день поновлення на посаді; вирішити питання судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» № 7-к від 17 квітня 2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24986,70 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

З вказаним рішенням не погодилось ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007»,представник якого у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що лист з наказом про подальше вивільнення разом з іншими додатками було отримано позивачем 28.01.2019 року, відтак, його було належним чином, завчасно повідомлено про звільнення, як того вимагає закон - за два місця до відповідної події. Вказують, що позивач не заперечує факту його повідомлення про звільнення.

Зазначають, що, оскільки в день звільнення 04.04.2019 року позивач перебував на лікарняному, то таке звільнення могло бути визнано незаконним, тому Наказом №6-к від 16.04.2019р. було скасовано Наказ №4-к від 04.04.2019 року, та, в подальшому, ОСОБА_1 було звільнено наказом №7-к від 17 квітня 2019 року.

Також, вказують, що підтвердженням того, що позивачу було відомо про подальше звільнення є те, що ОСОБА_1 став директором щонайменш двох підприємств вже після повідомлення про подальше звільнення: ТОВ «Транс Трейд Експрес» з 05.03.2019 року та ТОВ «ПРОДФУДТРЕЙД» з 08.04.2019 року.

Окрім того, вказують на порушенням місцевим судом норм процесуального права в частині не відкладення розгляду даної справи за клопотанням відповідача, за відсутності, на їх думку, доведеності факту зловживання Товариства своїми процесуальними правами.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, прохав залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зауважує, що ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» не виконало належним чином вимог трудового законодавства щодо гарантування права громадянина на працю та сприяння збереження роботи, відтак, в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України, звільнення позивача відбулось без дотримання відповідачем норм права щодо попереднього попередження працівника, не пізніше ніж за два місяці, про наступне звільнення.

Також, вказує на безпідставність твердження апелянта про те, що йому було відомо про наступне звільнення, оскільки ОСОБА_1 став директором щонайменш двох підприємств та скористався своїм правом на працевлаштування самостійно, це ніякого відношення до даної справи не має та жодним чином не може підтверджувати факт того, що позивачу було відомо про звільнення.

Зазначає, що місцевий суд правомірно розглянув дану справу в судовому засіданні 25.09.2019 року без участі представника Товариства.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Позивач у письмовому клопотанні від 09.01.2020р. апеляційну скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення, а рішення районного суду прохав залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, наказом №18/03 від 01 березня 2007 року призначено ОСОБА_1 на посаду заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» (а.с.6).

Відповідно до наказу №1-К від 22.01.2019 року внесено зміни до штатного розпису ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» з 01 квітня 2019 року, скоротивши одну штатну одиницю заступника директора та одну штатну одиницю енергетика (а.с.9).

Наказом №2-К від 22.01.2019 року вирішено попередити персонально про наступне вивільнення (звільнення) заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» ОСОБА_1 за два місяці (а.с.10).

Наказом №04-к від 04.04.2019 року ОСОБА_1 , заступника директора «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» звільнено з роботи 04 квітня 2019 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.11).

Наказом №6-к від 16.04.2019 року скасовано наказ №4-к від 04.04.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора «М`ясна ярмарка «Добриня-2007», поновлено на посаді з 04.04.2019 року (а.с.12).

Наказом №7-к від 17.04.2019 року звільнено ОСОБА_1 з посади заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» (скорочення штату чисельності працівників, п.1 ст.40КЗпП України) (а.с.91).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив із доведеності факту звільнення позивача ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» з 17.04.2019 року, при цьому вважав, що таке звільнення відбулось з порушенням чинного законодавства, а тому наявні підстави для визнання таких дій незаконними, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у визначеному розмірі.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам Закону, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. ст.40,41).

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як убачається з матеріалів справи, 22.01.2019 року, відповідачем було постановлено наказ №1-К про внесення змін до штатного розпису ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» з 01 квітня 2019 року, скоротивши одну штатну одиницю заступника директора та одну штатну одиницю енергетика (а.с.9).

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як убачається зі змісту п.19 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Установлено, що, наказом №2-К від 22.01.2019 року вирішено попередити персонально про наступне вивільнення (звільнення), зокрема, заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» ОСОБА_1 за два місяці (а.с.10).

При цьому, місцевим судом вірно установлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивача було повідомлено роботодавцем про його наступне вивільнення за два місяці, що передують відповідній події, як того вимагає закон. Окрім того, як убачається з матеріалів справи, позивачу не пропонувалась інша робота на підприємстві відповідача.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що відповідачем не виконано належним чином вимоги трудового законодавства щодо гарантування права громадянина на працю та сприяння збереження роботи та, в порушення вимог статті 49-2 КЗпП України, звільнення позивача відбулося без дотримання відповідачем норм щодо попереднього попередження ОСОБА_1 не пізніше ніж за два місяці про наступне звільнення, відтак, звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, що свідчить про наявність підстав для застосування до даних правовідносин положень ст.235 КЗпП України та поновлення працівника на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З урахуванням наведеного місцевим судом було вірно вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007», при цьому визнавши незаконним та скасувавши наказ директора ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» № 7-к від 17 квітня 2019 року про звільнення позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що лист з наказом про подальше вивільнення, разом з іншими додатками, було отримано позивачем 28.01.2019 року, відтак, його було належним чином, завчасно повідомлено про звільнення, як того вимагає закон - за два місця до відповідної події, колегія суддів оцінює критично, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного.

Додане до апеляційної скарги рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 (а.с.167) не може достеменно вказували на повідомлення позивача, за два місці, що передують події, про наступне вивільнення, оскільки не містить інформації про те, яка саме кореспонденція містилась у вказаному відправленні та не зазначено про це у повідомленні.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не заперечує факту його повідомлення про звільнення, ОСОБА_1 заперечується та не знайшло свого підтвердження матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, позивачу було відомо про наступне звільнення, оскільки ОСОБА_1 став директором щонайменш двох підприємств та скористався своїм правом на працевлаштування самостійно, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відповідний факт жодним чином не може вказувати на обізнаність позивача про наступне вивільнення та не стосується предмета доказування у даній справі.

За змістом ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням викладеного, звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням норм закону, а тому є неправомірним, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З пункту 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» від 27.09.2012 року №10-1389/0/4-12, вбачається, що, відповідно до статті 27 ЗУ "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Окрім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Саме про таке застосування положень частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку зазначено у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2011 року (справа №6-87цс11), 16 грудня 2015 року (справа №6-648цс15).

У зв`язку з цим, у відповідності до вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, місцевим судом було вірно визначено до стягнення з ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня, наступного після звільнення позивача, тобто, з 18 квітня 2019 року по дату постановлення рішення по справі - 25 вересня 2019 року, тобто за 5 місяців 5 днів.

При цьому, апеляційний суд в повній мірі погоджується з наведеним в оскаржуваному рішенні розрахунком та вважає вірним визначення до стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі - 24986,70 грн.

Твердження апелянта про порушення місцевим судом норм процесуального права в частині не відкладення розгляду даної справи за клопотанням відповідача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідне процесуальне питання місцевим судом було вирішено з урахуванням вимог закону, жодних порушень апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не містить нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007»,- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.В. Чумак