Провадження № 2-р/522/23/20
УХВАЛА

про роз`яснення рішення

30 липня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», ОСОБА_8 , за участю третіх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні місцями загального користування в квартирі, зобов`язання знесення капітальної стіни в коридорі і двох дверей в коридорах загального користування, визнання недійсним акту про встановлення фактичного користування приміщеннями квартири, заборону зайняття підприємницькою діяльністю в комунальній квартирі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користуванні коридором загального користування квартири АДРЕСА_1 , площею 16,3 кв.м, що в технічному паспорті позначений під № 1.

Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати в квартирі АДРЕСА_1 стіну з дверима, яка розділяє коридор загального користування, площею 16,3 кв.м на два приміщення, які в технічному паспорті від 01.11.2011 р. позначені під № НОМЕР_1 , площею 11,6 кв.м, та під № АДРЕСА_2 , площею 4,5 кв.м.

Визнано недійсним акт фактичного користування спорудами та будівлями в домоволодінні квартирі АДРЕСА_1 , складений 01.11.2011 р. інженером-інвентаризатором комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» Мініною І.Ф.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на 10/50 часток квартири АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 12 січня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1052 від 25.11.2011 р.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 зняти двері у коридорі (площа 12,1 кв.м, літ 18) самовільно установлені ОСОБА_1 і такі, що не відповідають вимогам СНИП, в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та в частині стягнення судових витрат й ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати металеві двері, самовільно встановлені нею у коридорі літ. 18 (площа 12,1 кв.м) в проймі між коридором літ. 1 (площею 16,3 кв.м та коридором літ. 18 (площею 12,1 кв.) комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди у сумі 1500 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 800 грн.

В решті позовних вимог в цій частині відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

Здійснено перерахунок судових витрат.

ОСОБА_1 через представника 10 червня 2020 року звернулася до суду із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року, в якій просила роз`яснити, що судове рішення, постановлене по даній справі, є підставою для повернення уповноваженим органом місцевого самоврядування Дерев`янкіній Н.Г. вилученого оригіналу договору дарування від 15 жовтня 2010 року, замість якого було видано визнане недійсним свідоцтво про право власності.

В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що після набрання законної сили рішенням від 10.12.2013 р. вона звернулася до виконавчого комітету Одеської міської ради із заявою про повернення їй оригіналу договору дарування від 15.10.2013 року. Однак, листом в.о. директора юридичного департаменту Одеської міської ради Жилкіної Т.П. від 22.05.2020 р. їй було відмовлено у поверненні оригіналу договору дарування у зв`язку з тим, що, зокрема, вказане рішення не містить підстав для повернення виконавчим комітетом Одеської міської ради оригіналу договору дарування.

Ухвалою суду від 23.06.2020р. вказана заява була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 26.06.2020р.. У зв`язку з неявкою сторін 26.06.2020 року розгляд справи відкладено на 29.07.2020 року.

У судове засідання, призначене на 29.07.2020 р., ОСОБА_1 не з`явилася. Представник заявника адвокат Жмуд О.В. подав до суду письмову заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили.

У силу ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Відтак, суд вважає можливим розглянути заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового рішення. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Рішенням суду, за роз`ясненням якого звернулася ОСОБА_1 , окрім іншого визнано недійсним свідоцтво про право власності № 10/50 часток квартири АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 12 січня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1052 від 25.11.2011 р.

У цій частині рішення набрало законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що дане свідоцтво про право власності було видано ОСОБА_1 внаслідок перерахунку часток співвласників у квартирі замість договору дарування від 15.10.2010 р., на підставі якого ОСОБА_1 набула право власності на 184/1000 часток зазначеної спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, визнання недійсним правовстановлюючого документу (у даному випадку - свідоцтва про право власності від 12.01.2012 р.) має наслідком відновлення дії попереднього правовстановлюючого документу (у даному випадку - договору дарування від 15.10.2010 р.).

Відтак, суд приходить до висновку про те, вищевказаний договір дарування від 15.10.2010 р. є чинним.

Судом встановлено, що листом в.о. директора юридичного департаменту Одеської міської ради Жилкіної Т.П. від 22.05.2020 р. ОСОБА_1 було відмовлено у поверненні оригіналу договору дарування у зв`язку з тим, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 р. не містить підстав для повернення виконавчим комітетом Одеської міської ради оригіналу договору дарування від 15.10.2010 р..

Проте, на думку суду, з огляду на те, що названий договір дарування є чинним, ОСОБА_1 має право на володіння правовстановлюючим документом відносно свого майна.

За таких умов, приймаючи до уваги, що роз`ясненням, про яке просить заявник, не вносяться зміни до суті судового рішення,суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Датою документа згідно ст. 268 ЦПК України є дата складання повного тексту ухвали.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 223, 247, 258 260, 271, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10грудня 2013 року, ухвалене у справі № 1522/24095/12, в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності від 12.01.2012 р. є підставою для повернення уповноваженим органом місцевого самоврядування Дерев`янкіній Наталі Григорівни вилученого оригіналу договору дарування від 15.10.2010 р., замість якого було видане визнане судом недійсним свідоцтво про право власності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 30.07.2020 р.

Суддя Л.В. Домусчі29.07.2020