Справа № 242/2151/20
Провадження № 2/242/967/20
03 серпня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 19 травня 2020 року звернувся до суду з позовом про усунення осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які з лютого 2015 року не проживають, що перешкоджає позивачу, як власнику, вільно користуватися та розпоряджатися власністю, та оформити субсидію. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття відповідачів з реєстрації.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з підтриманням позовних вимог та просить суд слухати справу без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 травня 1998 року №526, посвідченого Селидівською біржею нерухомості та зареєстрованого за №526, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 29 від 18 травня 2020 року виданої ОСББ «ЛЮКС м. Гірник», за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: зять позивача - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_3 і онук - ОСОБА_4 .
З акту про не проживання №173 від 14.05.2020 року, складеного депутатом Гірницької міської ради Богодаровою О.С., за участю свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , але фактично не проживають з лютого 2015 року.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.
Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі більше року без поважних причин не проживає за вказаною у позовній заяві адресою і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратили право на користування вказаним житлом.
Що стосується позовної вимоги щодо усунення перешкод у користуванні й володінні житловим будинком шляхом зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Така правова позиція роз`яснена у постанові Верховного Суду України від 16.02.2012 року №6-57цс11.
З огляду на викладене, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування є підставою для зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .
Суддя Н.О. Хацько