Справа № 308/2013/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Кондора Р. Ю.

з участю секретаря Юрочко А. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року, ухвалене суддею Малюк В. М., повний текст рішення складено 08 липня 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивувала тим, що 28 липня 1984 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Тячівського райвиконкому зроблено актовий запис за № 43. Сімейне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, втрати поваги та любові один до одного. Фактично сімя розпалася більше десяти років назад, шлюбних стосунків сторони не підтримують, спільним побутом та взаємними правами та обов`язками не пов`язані. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає. Відповідач з невідомих причин відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивачка просить розірвати шлюб у судовому порядку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року позов задоволено. Шлюб, укладений 28 липня 1984 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом ЗАГСУ Тячівського райвиконкому в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 43, розірвано. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що він не бажає розривати шлюб з позивачкою, оскільки є можливість збереження сімї, мирного вирішення конфліктних ситуацій та налагодження подальшого спільного життя. Сторони перебували у шлюбі майже 35 років, можливість відновлення сімейних стосунків не втрачена. Більше того, розірвання шлюбу суперечить інтересам їх спільних дітей. Відповідачем було подано заяву про надання строку на примирення, однак жодного процесуального рішення щодо цієї заяви судом не прийнято. Скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача - адвокат Шевченко Т. Л. проти скарги заперечила та просила її відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

З матеріалів справи слідує, що 28 липня 1984 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Тячівського райвиконкому зроблено актовий запис за № 43.

Сімейне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, втрати поваги та любові один до одного. Фактично сімя розпалася більше десяти років назад, шлюбних стосунків сторони не підтримують, спільним побутом та взаємними правами та обов`язками не пов`язані.

Відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було надано строк на примирення до 20 січня 2020 року. Однак, вжиті заходи щодо примирення результатів не дали, позивачка продовжує наполягати на розлученні.

Отже, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна немає. За цих обставин місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.

Головуючий

Судді