Справа № 345/5191/18
Провадження № 6/345/63/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючої - судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івасів Я.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

Головний державний виконавець Івасів Я.Я. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа посилаючись на те, що на виконанні Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження 59032167 з виконання виконавчого листа № 345/5191/18 від 29.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості 12161,70 грн. боргу.

На даний час боржником рішення не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилався виклик щодо явки для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак останній на такий не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до відповіді ДФС України щодо наявних у банківських установах рахунків встановлено, що боржником у банківській установі рахунки, тому 09.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, однак, кошти на вказаних рахунках відсутні. Згідно відповіді ПФУ щодо місця праці вказано, що ОСОБА_1 працює на ПП «Таврія Плюс», однак постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника повернуто, та вказано, що даний боржник не працює на вказаному підприємстві. Аналогічно повернуто постанову і з підприємства ТзОВ «Модерн-Трейд» . Згідно запиту МВС про наявні транспортні засоби за боржником не виявлено транспортних засобів.

Зважаючи на це ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним поданням.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що дане подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, або рішенням інших органів (посадових осіб) якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладеним на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на виконанні Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження 59032167 з виконання виконавчого листа № 345/5191/18 від 29.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості 12161,70 грн. боргу.

На даний час боржником рішення не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, а вжитими державним виконавцем заходами, результатів щодо виконання рішення суду не досягнуто.

З подання вбачається, що на день звернення до суду боржник борг не сплатив.

За змістом пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Оскільки, відповідно до частини 4 статті 441 Цивільного Кодексу України, зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання на заборгованість за вищевказаним виконавчим документом, за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Державний виконавець не надав суду будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, а фактично надав підтвердження того, що вживав певних заходів для погашення заборгованості.

Однак, сам по собі факт невиконання рішень суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України, а наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не підтверджує факт свідомого та злісного ухилення від виконання рішень суду.

При цьому, будь-яка інформація щодо перетину боржником державного кордону в матеріалах справи відсутня.

За зазначених обставин, суд дійшов висновку що факт ухилення боржника від виконання зобов`язання не є об`єктивно наявним і не підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Отже, подання задоволенню не підлягає, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб) в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст. 411 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івасів Я.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: