Справа № 744/352/20
Провадження № 2/739/268/20
УХВАЛА

про задоволення відводу

30 липня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Іващенка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Чепурка Владислава Валерійовича від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів надійшла заява представника відповідачки про відвід судді Чепурка В.В. від участі у розгляді вказаної справи.

Дана заява була передана на розгляд судді Чепурка В.В., який перебував у щорічній оплачуваній відпустці з 09 червня по 24 липня 2020 року, 27 липня 2020 року.

Ухвалою від 29 липня 2020 року суддя Чепурко В.В. передав вказану вище заяву про відвід до канцелярії для визначення судді, що здійснюватиме її розгляд. За результатами автоматизованого розподілу заява про відвід судді Чепурка В.В. передана для розгляду судді Іващенку А.І.

Заява мотивована тим, що заявлені представником відповідачки клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, про зупинення провадження та витребування доказів не були задоволені суддею Чепурко В.В., при цьому в іншій справі №744/1234/19, в якій сторонами також є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , було задоволено відводи суддям Кочурі та Іващенку А.І. і ОСОБА_3 подавав клопотання про об`єднання вказаної справи зі справою №744/352/20, що перебуває в проваджені судді Чепурка В.В.. Вказане на думку представника відповідача свідчить про бажання ОСОБА_3 аби вказані справи розглядав саме суддя Чепурко В.В. та викликає сумніви в незаінтересованості даного судді в результатах розгляду справи.

Відповідно до положень частини восьмої та дев`ятої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене розгляд даного відводу здійснюється без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування розгляду за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, у провадженні судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Чепурка В.В. перебуває цивільна справа №744/352/20 за позовом, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів.

Ухвалою вказаного судді від 31 березня 2020 року визначено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у справі, у порядку письмового провадження та визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У подальшому відповідачкою було подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, зупинення провадження до розгляду іншої справи щодо визначення місця проживання спільної дитини та витребування доказів.

Ухвалою судді Чепурка В.В. від 21 квітня 2020 року у задоволенні клопотань відповідачки було відмовлено повністю.

Суд зазначає, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з частиною 1 якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді представник відповідачки посилається на приписи статті 36 ЦПК України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Чепурка В.В. від розгляду справи №744/352/20 суд враховує, що вказаним суддею дійсно відмовлено у задоволенні всіх клопотань сторони відповідача, зокрема й про об`єднання справи, що перебуває у його провадженні про припинення стягнення аліментів з іншою справою про спір між тими ж самими сторонами щодо визначення місця проживання дитини сторін у справі, яка є пов`язаною зі справою про припинення стягнення аліментів. Також суддею Чепурком В.В . дійсно було відмовлено у витребуванні та дослідженні матеріалів щодо спору сторін з приводу місця проживання їхньої дитини, а також про розгляд справи саме у порядку загального, а не спрощеного позовного провадження, хоча положення статті 274 ЦПК України прямо не визначають можливість розгляду спору щодо припинення стягнення аліментів як такий, що може розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, вказуючи на можливість розгляду у зазначеному провадженні спорів щодо стягнення аліментів загалом.

Наведені вище обставини хоча прямо й не свідчать про упередженість судді Чепурка В.В. при розгляді справи №744/352/20, одна на думку стороннього спостерігача вони можуть бути розцінені як такі, викликають сумніви в його безсторонності за об`єктивним критерієм, сформульованим усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що у свою чергу свідчить про необхідність відведення судді Чепурка В.В. від розгляду зазначеної вище справи для усунення будь-яких сумнівів в його неупередженості та об`єктивності відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

За таких обставин заява про відвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40, 41, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С ТА Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Чепурка Владислава Валерійовича від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Відвести суддю Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Чепурка Владислава Валерійовича від участі в розгляді цивільної справи №744/352/20.

Матеріали цивільної справи №744/352/20 передати до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя А.І. Іващенко