Номер провадження: 22-ц/813/7742/20
Номер справи місцевого суду: 495/4415/18
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд, в особі судді-доповідача Сегеди С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ВК Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська РДА Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав - задоволено (т.1, а.с. 181-187).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року (т.3, а.с. 116-117).

Дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

З тексту апеляційної скарги на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року вбачається, що дана апеляційна скарга подана до суду ОСОБА_1 , при цьому скаржник просить суд скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року, та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ВК Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська РДА Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням суду заявлені ним позовні вимоги про позбавлення батьківських прав були задоволені у повному обсязі (т. 3 а.с. 116).

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав до відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ВК Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура, та заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені.

У даному випадку з апеляційною скаргою від 14.07.2020 року на заочне рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 , який є особою, яка не брала участь у справі, але виходячи зі змісту поданої апеляційної скарги, зазначає, що з позовом до суду звернувся саме він, проте насправді позивачем є ОСОБА_2 .

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 зверталась до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року (т.1, а.с. 201-203).

Однак, Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про відмову від апеляційної скарги на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року, апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою закрито (т.3, а.с. 32-37).

Апеляційний суд звертає увагу, що доводи та обґрунтування апеляційної скарги від 17 серпня 2018 року позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року є тотожними доводам та обґрунтуванням апеляційної скарги від 14 липня 2020 року, яка подана ОСОБА_1 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року і в якій апелянт, діючи від власного імені, зазначає, що до суду з позовом звернувся саме він та висловлюється від імені позивача, хоча в даній справі такий процесуальний статус має лише ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 , не будучи позивачем і взагалі особою, яка брала участь у справі, подав від власного імені апеляційну скаргу на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року про позбавлення батьківських прав, в якій вказує, що рішенням суду першої інстанції заявлені ним позовні вимоги задоволені повністю і з вказаним рішенням суду він не погоджується, та вважає, що воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Тобто ОСОБА_1 фактично зазначає себе позивачем у даній справі, яким в дійсності він не є, і яким є ОСОБА_2 , яка відмовилася від поданої нею апеляційної скарги на дане судове рішення у листопаді 2019 року, про що апеляційним судом постановлено ухвалу, про що вказано вище, та яка не оскаржена в установленому законом порядку та набрала законної сили.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана ним від власного імені, в якій апелянт не діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , яка вже реалізувала своє право та відмовилася від поданої нею апеляційної скарги на рішення суду, а називає себе позивачем по даній справі, яким в дійсності не є, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України підлягає поверненню особі, яка її подала.

При цьому, апеляційний суд вважає вирішальним та пріоритетним саме наведені у скарзі обґрунтування та її зміст, а не само по собі посилання на правову норму ч.1 ст. 352 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав - повернути особі, що її подала.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда