Номер провадження 2/754/2129/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Моторенко К.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1 .

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення коштів в розмірі 29904,21грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 в Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості, з 29.10.2018 по 26.04.2019 перебував на обліку. Наказом від 02.11.2018 № НТ181102, ОСОБА_2 надано статус безробітного з 29.10.2018 та наказом від 05.11.2018 № НТ181105 призначено допомогу по безробіттю з 05.11.2018. Однак у ході проведення розслідування страхових випадків складено акт розслідування від 25.06.2019 №1597, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебуваючи на обліку як безробітній в центрі зайнятості одночасно перебував на обліку у Відділі з питань призначення та перерахунків пенсії №3 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.05.2018, що підтверджує лист Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 29.05.2019 № 114869/03. Наказом Деснянської РФ КМЦЗ №НТ190626 від 26.06.2019 прийнято рішення щодо повернення відповідачем виплаченого матеріального забезпечення в розмірі 29904,21грн. Відповідача повідомлено про повернення коштів у добровільному порядку, однак ОСОБА_2 кошти не повернув, що стало підставою звернення до суду.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що в порушення вимог Закону України «Про зайнятість населення» відповідач не повідомив позивача про своє звернення до органів Пенсійного фонду України з приводу призначення пенсії та призначення пенсії на пільгових умовах, що призвело до безпідставного отримання ним виплат по безробіттю.

Відповідач в судовому засіданні просив суд винести рішення відповідно до законодавства України, повідомивши, що не був обізнаний про необхідність повідомлення щодо очікування пенсії. На час звернення до позивача дійсно не працював, так як з 10.05.2018 очікував відповіді з Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №3 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти.

У Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості, з 29.10.2018 по 26.04.2019 відповідач ОСОБА_2 перебував на обліку.

Наказом від 02.11.2018 № НТ181102, ОСОБА_2 надано статус безробітного з 29.10.2018 та Наказом від 05.11.2018 № НТ181105 призначено допомогу по безробіттю з 05.11.2018.

Судом установлено, що відповідач 10.05.2018 звернувся до Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №3 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, про що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №304617/02 від 17.12.2019, ОСОБА_3 з 10.05.2018 призначено пенсію за віком по Списку №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплату було здійснено в травні 2019 за період з 10.05.2018 по 31.05.2019 в сумі 35647,47грн.

Позивачем під час проведення розслідування страхових випадків складено акт розслідування від 25.06.2019 №1597, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебуваючи на обліку як безробітній в центрі зайнятості одночасно перебував на обліку у Відділі з питань призначення та перерахунків пенсії №3 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.05.2018, що підтверджує лист Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 29.05.2019 № 114869/03.

Наказом Деснянської РФ КМЦЗ № НТ190626 від 26.06.2019 прийнято рішення щодо повернення відповідачем виплаченого матеріального забезпечення в розмірі 29904,21грн. Відповідача повідомлено про повернення коштів у добровільному порядку, що підтверджується повідомленням №23-915 від 27.06.2019.

Судом установлено та не заперечувалося в судовому засіданні, про те, що відповідач ОСОБА_2 отримав повідомлення про повернення в добровільному порядку коштів в суиі 29904,21грн, однак кошти не повернув.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Враховуючи, що відповідач не повідомив позивача про наявність у нього права на призначення пенсії на пільгових умовах, а також про призначення йому пенсії, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог в зв`язку з чим позов Київського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача отриманих коштів в сумі 29904,21грн підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Київського міського центру зайнятості судові витрати в розмірі 1921грн.

Керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», статтями 2-7, 12, 13, 76-81, 141, 263-268, суд

УХВАЛИВ:

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти в розмірі 29904,21грн (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні) 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір в розмірі 1921грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Київський міський центр зайнятості,місцезнаходження: м.Київ, вул.Жилянська, 47-б, р/р НОМЕР_1 , код 03491091, МФО 820172, найменування банку: Державна казначейська служба України, в м.Києві.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .;

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2020.

Суддя В.В. Бабко