Справа № 296/5112/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

"23" липня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі №296/5112/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.06.2020 р. прийнято відмову ОСОБА_2 від позову. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди закрито.

22 червня 2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., в якій останній вказував на те, що на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України адвокатом Литвинчук Ю.В. до закінчення судових дебатів була подана заява про те, що протягом п`яти днів після винесення рішення суду до суду будуть подані докази понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу. Позивач зазначає, що 06.11.2019 року між ним та адвокатом Литвинчук Ю.В. був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 06.11.2019 йому було надано правову допомогу адвокатом Литвинчук Ю.В. у цивільній справі №296/5112/19. Вказує, що витрати на професійну правничу допомогу складають 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 22.06.2020, і саме ці витрати просить стягнути з ОСОБА_2 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належно.

Адвокат Литвинчук Ю.В. подала до суду заяву про розгляд заяви про стягнення витрат на правничу допомогу без її участі та участі відповідача, заяву підтримує та просить задовольнити (а.с.153).

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду через канцелярію суду заперечення на позов відповідача ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат, в яких вказав, що позов до ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має бути відхилено через порушення ст. 77 ЦПК України, коли сторони мають обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень, що відповідачем не зроблено. Також просить розглядати вказану справу без його участі (а.с.154).

Суд, дослідивши матеріали заяви, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у справі №296/5112/19 був адвокат Литвинчук Юлія Володимирівна, яка діяла на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №000759 від 22.10.2015 року (а.с.45), ордеру про надання правничої допомоги серії АМ НОМЕР_1 1001566 (а.с. 73) та договору про надання правової допомоги від 06.11.2019р. укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Литвинчук Юлією Володимирівною (а.с.44).

Також, 06.11.2019 року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Литвинчук Юлією Володимирівною було підписано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги (а.с.132).

06.12.2019 року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Литвинчук Юлією Володимирівною було підписано додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги (а.с.72).

Крім того, 18.06.2020 відповідач ОСОБА_1 та адвокат Литвинчук Юлія Володимирівна підписали акт приймання - передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 06.11.2019 (а.с.133).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу 22.06.2020 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду дублікат квитанції №0.0..1 від 22.06.2020 про оплату ОСОБА_1 правової допомоги (договір про надання правової допомоги від 06.11.2019) на суму 5000 грн. (а.с.134).

Таким чином, суд вважає доведеними обставини правомірності участі адвоката Литвинчук Ю.В. у розгляді справи №296/5112/19, як представника відповідача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Підсумовуючи, слід зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Суд також враховує, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 повідомив про зроблене повідомлення про попередній (орієнтований) розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи (а.с.32-34) у сумі 5000 грн., згідно ст. 134 ЦПК України.

В свою чергу, з договору про надання правової допомоги від 06.11.2019 року вбачається, що сторони визначили оплату послуг (винагороди) додатковими угодами.

Так, з наданої відповідачем додаткової угоди №1 (а.с.132) вбачається, що сторони погодили гонорар, а саме: попереднє опрацювання матеріалів та формування правової позиції адвокатом 1000,00 грн. (за 1 годину); підготовка процесуальних документів по справі (клопотання, відзив, заперечення, пояснення, адвокатський запит, апеляційна та касаційна скарга та ін.) 1500,00 грн. (за 1 годину); представництво інтересів в одному судовому засіданні 1500,00 грн. Клієнт (Замовник) зобов`язується виплатити 100% від суми гонорару в день винесення остаточного рішення по даній справі. Гонорар перераховується на поточний рахунок адвоката або вноситься адвокату особисто (а.с.132).

Про конкретний обсяг наданих послуг відповідач та адвокат склали Акт від 18.06.2020 на загальну суму 11000,00 грн.

22.06.2020 ОСОБА_1 оплатив на користь адвоката Литвинчук Ю.В. 5000,00 грн., що підтверджується копією дубліката квитанції №0.0..1 від 22.06.2020 (а.с.134).

В заяві про стягнення судових витрат ОСОБА_1 зазначив, що сума 11000,00 грн. є непомірно великою, а тому він перерахував адвокату лише 5000,00 грн., про які заявляв у відзиві.

Разом з тим, з відзиву вбачається, що вартість підготовки процесуальних документів по справі (клопотання, відзив, заперечення, пояснення, адвокатський запит, апеляційна та касаційна скарга та ін.) становить 1000,00 грн. (за 1 год.).

Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України суд вважає, що зважаючи на наявні розбіжності у вартості послуг, з підготовки процесуальних документів по справі, беручи до уваги принцип співмірності послуг адвоката (ч. 4 ст. 137 ЦПК України), тривалість судових засідань, заперечення відповідача щодо вартості наданих послуг та їх обсягу, суд вважає, що з позивачки підлягають стягненню витрати у зменшеному розмірі до 2500,00 грн.

При розгляді заяви суд враховує також позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в дадатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи, що провадження у справі закрито, питання стягнення витрат відповідача підлягає вирішенню шляхом постановлення додаткової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133,137,141,142,270 ЦПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі №296/5112/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання повної ухвали: 28.07.20.