ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5561/18

Головуючий у першій інстанції Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/59/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Філатова Л.Б.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 19 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2008 року у розмірі 18432,31 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 3775,35 грн; заборгованості по відсотках за користування кредитом 2074,35 грн; заборгованості за пенею 11466,79 грн; 250 штраф ( фіксована частина) та 865,82 грн та штраф ( процентна складова) , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762грн. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 25.03.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідачки.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.03.2008 року у сумі 3775 грн 35 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача 360 грн 86 коп. судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції керуючись приписами статті 530 ЦК України та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також те, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3775,35 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків пені, штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що при наданні ОСОБА_1 карток розмір відсотків не обумовлювався, а посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг при визначенні розміру відсотків не є домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати. Відсутність у Заяві-анкеті від 25.03.2008 року домовленості сторін про сплату комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та їх розмір, надані банком Витяг з тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та неустойки і задовольнити вимоги банку у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та неустойки за користування кредитними коштами та помилкового застосування до спірних правовідносин висновків Великої палати Верховного суду викладених у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та неустойки, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

По справі встановлено, що 25.03.2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (а.с.29-33) і ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку. В анкеті-заяві також зазначено, що ОСОБА_1 отримала кредитну картку з умовами кредитування для карток « Універсальна 30 днів пільгового періоду» ( а.с.10)

25.03.2008 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 25.03.2008 року (а.с.11).

ОСОБА_1 надавались у користування кредитні картки № НОМЕР_1 строк дії якої сплив 31.03.2012 року, № 4149* НОМЕР_2 строк дії якої сплив 31.12.2015 року, № 5168* НОМЕР_3 строк дії якої сплив 31.10.2017 року, № 5168* НОМЕР_4 строк дії якої сплив 31.01.2018 року, № 5168* НОМЕР_5 строк дії якої сплив 28.02.2019 року (а.с.91).

Станом на 03.07.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» нарахував заборгованість ОСОБА_1 в сумі 18 432,31 гривень, з яких: тіло кредиту 3775,35 гривень, нараховані відсотки за користування кредитом 2074,35 гривень, нарахована пеня 11466,79 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 гривень, штраф (процентна складова) 865,82 гривень (а.с.5-9).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяється на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.03.2008 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи містять підтвердження, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, оскільки в анкеті заяві міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 саме платіжної кредитної картки « Універсальна» та підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна 55 днів пільгового періоду» ( а.с.10-11) В той же час матеріали справи не містять заперечень відповідачки щодо не підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна 55 днів пільгового періоду».

Від відповідача не надходило заперечень щодо не ознайомлення її з умовами та правилами кредитування за виданими кредитними картками та про надання банком кредитних коштів на інших умовах.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів що приєднаний до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку є саме тим з яким була ознайомлена відповідач не є таким що відповідає наявним у матеріалах справи доказам.

Звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.09.2018 року ОСОБА_1 посилалась, як на підставу для його перегляду на відсутність будь-якої заборгованості станом на 11.07.2016 року, яке підтвердила надісланою на її телефонний номер смс повідомленням від позивача та закінченням строку дії кредитного договору.

Відповідно до наданого суду, в якості доказу розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на день направлення смс повідомлення на телефонний номер ОСОБА_1 малась заборгованість у розмірі 37,90 грн, яка була внесена позичальником 12.07.2016 року. Станом на 21.07.2016 року відображена сума заборгованості в розмірі 3.77 грн, яка в той же день була погашена. Користуватись коштами в подальшому ОСОБА_1 почала з 1 жовтня 2016 року. ( а.с. 5,9) У виписці по рахунку № НОМЕР_6 відображено , що 21.07.2016 року було здійснено перевод коштів при розірванні договору на картку № НОМЕР_7 , а 27.02.2017 року було здійснено перерахунок договору з призначенням: Відміна розірвання.( а.с. 125-133)

Доказів спростування направлення смс повідомлення на телефонний номер відповідача, позивачем не надано. Натомість на запит суду апеляційної інстанції, який було зроблено для перевірки наявних у матеріалах справи доказів та повного з`ясування обставин справи, надано відповідь позивачем, в якій зазначено, що закриття картрахунку 21.07.2016 року було проведено за зверненням відповідача у зв`язку з погашенням існуючої заборгованості за рахунок кредитних коштів отриманих по сервісу « Миттєва розстрочка», що відображено у виписці по карті № НОМЕР_8 за 05.07.2016 року. Після отримання кредиту по сервісу « Миттєва розстрочка» відповідач не вносила коштів для його погашення, дія договору була поновлена. При цьому позивачем не надано суду доказів звернення відповідачки з зазначеною вище заявою та укладання додаткових умов які б свідчили про зміну умов укладеного кредитного договору б/н від 25.03.2008 року та підключення сервісу Миттєва розстрочка».

Аналізуючи надані суду докази, обставини справи та норми права які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір від 25.03.2008 року у вигляді підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування « Універсальна 55 днів пільгового періоду» містив всі істотні умови договору та виконувався сторонами до 21.07.2016 року, а в подальшому до умов цього договору банком в односторонньому порядку були внесені зміни та підключено нову послугу по сервісу « Миттєва розстрочка», яка містила інші умови користування кредитними коштами та не була обумовлена умовами договору. Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості по кредитному договору б/н від 25.03.2008 року не може бути належним доказом наявності заборгованості, а тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та неустойки слід відмовити в зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Оскільки користування кредитними коштами ОСОБА_1 здійснювалось після 21.07.2008 року і не заперечується відповідачем та неоскарджується, то рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не переглядається

Таким чином, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а оскарджуване рішення суду зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та неустойки: пені та штрафів.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити часткво.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2019 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків, пені та штрафів.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: