Справа № 346/30/20
Провадження № 2/346/678/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Максимюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 2.05.2019 померла його тітка - ОСОБА_3 , Останньою за життя, 01 квітня 1999 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 52 секретарем виконавчого комітету П`ядицької с/р Коломийського району ОСОБА_4 , відповідно до якого все належне майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі і приватизовану земельну ділянку в розмірі 0,5645 га, яка знаходиться в селі П`ядики, все те, на що за законом матиме право на день смерті, заповіла позивачу. 22 червня 2012 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 82 секретарем П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 відповідно до якого приватизовану земельну ділянку площею 1,320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідає ОСОБА_1 Будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була - ОСОБА_3 . Станом на 01.07.1990 року в даному житловому будинку проживали: голова двору - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів у господарстві проживали вказані особи, які не втратили права на частку в дворі, то кожному з них належить по 1/2 частині зазначеного будинку.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову, оскільки не виділено частки у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач подав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідачка подала до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнала та просила справу слухати у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивача та відповідачки, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 03 травня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 50, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 3.05.2019 р. (а.с.7).

Померлою 01 квітня 1999 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 52 секретарем виконавчого комітету П`ядицької сільської ради Коломийського району ОСОБА_4 відповідно до якого все належне майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі приватизовану земельну ділянку в розмірі 0,5645 га, яка знаходиться в селі П`ядики заповіла своєму племінникові позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту (а.с. 9).

22 червня 2012 року померлою було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 82 секретарем П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 яким з належного їй майна, приватизовану земельну ділянку площею 1,320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла позивачу (а.с. 8).

Будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була - ОСОБА_3 та станом на 01 липня 1990 року в спірному будинку проживали: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та невістка ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки П`ядицької сільської ради ОТГ № 1226 від 26 липня 2019 року (а.с. 13).

На момент смерті ОСОБА_3 у спадковому будинку проживали: відповідачка ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки П`ядицької сільської ради ОТГ № 1226 від 26 липня 2019 року (а.с. 13).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок загальною площею 80,7 кв.м, житловою 58,7 кв.м„ що підтверджується технічним паспортом (а.с. 10-12).

З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що частки померлої голови колгоспного двору та інших членів колгоспного двору у спільній власності не виділено та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду".

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3ст. 1268 ЦК України- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачка надала суду письмове клопотання про визнання позовних вимог.

Згідно висновку про ринкову вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 зазначено, що вартість майна становить 90 259 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268ЦК України та керуючись ст.ст.197-200,247ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28 січня 2020 року.

Суддя Веселов В. М.