ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/312/19

Головуючий у першій інстанції - Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/100/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області у складі судді Тіщенко Л.В. від 21 жовтня 2019 року (повний текст рішення складений 31 жовтня 2019 року) в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 86184, 01 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36161,36 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18597, 26 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 26345, 20 грн., пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 500 грн., штрафи: (фіксована частина) - 500 грн. та процентна складова 4080, 19 грн., а також судових витрат в розмірі 1921 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду обставинам справи.

АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідач не довів факт своєчасного звернення до Банку з повідомленням про втрату електронного платіжного засобу та про вчинення несанкціонованих операцій, оскільки таке повідомлення має бути негайним, а умовами договору передбачено конкретний строк звернення до Колл-центру - негайно (протягом 15 хвилин). В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, коли саме відповідач звернувся до Банку (колл-центру) з відповідним повідомленням. Натомість, як зазначив сам відповідач у відзиві на позов, до відділення Банку він звернувся на наступний день після вчинення спірних операцій. З матеріалів справи вбачається, що картка № НОМЕР_1 , по якій вчинено оспорювані відповідачем операції, була заблокована 27.11.2017 о 13:43:34. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач звернувся до Банку у передбачений договором строк для оскарження операцій по його рахунку та блокування відповідних рахунків, номеру мобільного фінансового телефону. Також відповідачем не надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено Банк про втрату/викрадення картки, Стікеру PayPass, ПІНу , сім-картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунку. Відповідачем не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІНу , сім-карти мобільного телефону. Переказ коштів став можливим у зв`язку з порушенням Позичальником Умов та правил надання банківських послуг та розголошенням Клієнтом особистої та конфіденційної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідач не повідомив Банк своєчасно про втрату електронного платіжного засобу, а картка була заблокована лише з 13:43:34 год. 27.11.2017. Отже, відповідальність за вчинені спірні транзакції (в т.ч. вчинені через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації) відповідальність несе безпосередньо відповідач. Відповідачем не доведено того факту, що спірні операції вчинено саме третіми особами, враховуючи, що переказ коштів відбувся з використанням номерів карток та особистої, контрольної інформації, за нерозголошення та схоронність якої відповідальність несе відповідач. Наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Відповідача до ухвалення вироку, яким будуть встановлені обставини вчинення злочину та відповідні винні особи. Відповідач, у свою чергу, має право стягнути суму відшкодування з осіб, винних у вчиненні злочину, в разі ухвалення відповідного вироку судом.

12.12.2019 до Чернігівського апеляційного суду представником позивача ОСОБА_4 подано письмові пояснення. Представник позивача зазначає, що до суду першої інстанції позивачем була надана виписка про рух грошових коштів по карткових рахунках, отриманих відповідачем згідно укладеного договору. Відповідно до вказаної виписки про рух грошових коштів, станом на 12 листопада 2017 року на картці № НОМЕР_1 обліковувалася заборгованість у розмірі 6594,71 грн., яка виникла до проведення операцій, що заперечуються відповідачем, тобто до 26.11.2017. Доказів, підтверджуючих виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів у сумі 6594,71 грн. матеріали справи не містять. З врахуванням правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі №342/180/17, представник позивача вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у позивача права на стягнення заборгованості за кредитом, яка виникла до проведення операцій з карткою третіми особами (до 26.11.2017).

Відповідачем ОСОБА_5 в порядку ст. 360 ЦПК України подано відзив на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк", в якому вона просить рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" залишити без задоволення.

ОСОБА_1 не погоджується з твердженнями апелянта про те, що вона підписала заяву б/н від 10.04.2013, згідно якої отримала кредит у розмірі 18500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що кредитний ліміт у сумі 18500 грн. був встановлений 26.11.2017 під час шахрайських операцій з картками. Вона письмового договору про умови кредитування на руки не отримувала, комп`ютера не має, інтернетом не користується. Коли 26.11.2017 після дзвінка на її мобільний телефон з незнайомого номера її сім-карта заблокувалася, вона негайно зателефонувала з іншого номера на гарячу лінію Банку для блокування карток - кредитної і картки для виплат. Перевіривши дані, її запевнили, що картки заблоковано. Але не зважаючи на це, шахрайські дії продовжувалися, оскільки на ранок 27.11.2017 вона дізналася у Талалаївському відділенні АТ КБ "ПриватБанк", що картки розблоковувались без її відома. 27.11.2017 вона звернулася до ДКП Національної поліції Київського управління кіберполіції, де справі було присвоєно кваліфікацію "Несанкціоноване зняття коштів з рахунків".

Також ОСОБА_1 вказує, що вона не надавала іншим особам інформацію про ПІН - коди, номера банківських карток. Оскільки сім-картка її телефону була заблокована з 26.11.2017, вона не могла здійснювати платежі з використанням системи LiqPay. Грошові перекази за допомогою терміналів самообслуговування проводилися в м. Кривий Ріг, де вона ніколи не була. 26 та 27 листопада 2017 року вона знаходилася вдома з рідними.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому, згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу АТ КБ "ПриватБанк" копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 02 грудня 2019 року, відповідачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією апеляційної скарги вручено 05 грудня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення поштових повідомлень.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі вставлено, що 10.04.2013 ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого отримала від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язувалася використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії (а.с.52-53).

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (АТ КБ "ПриватБанк") (а.с.73-74).

Звертаючись до суду позовом, АТ КБ "ПриватБанк" вказував на те, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 23.04.2019 виникла заборгованість на загальну суму 86184,01 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36161,36 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18597,26 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 26345,20 грн., пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 500 грн., заборгованість по штрафам - 4580,19 грн. На підтвердження зазначеного позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.48-51).

Відповідач ОСОБА_1 стверджувала, що з її картки здійснювалось несанкціоноване зняття коштів. На підтвердження зазначених обставин нею надано копію заяви до Департаменту кіберполіції України від 28.11.2017, у якій вона просила провести перевірку по факту несанкціонованого зняття грошових коштів з належних їй банківських карток Приватбанку, до яких було прикріплено номер її мобільного телефону (а.с.91).

Згідно копії витягу з ЄРДР, 30.01.2018 за №0000029 зареєстроване кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, заведене на підставі матеріалів, що надійшли з СУ ГУНП в Чернігівській області за зверненням ОСОБА_1 по факту шахрайських дій з боку невстановлених осіб, які шляхом зловживання довірою заволоділи грошовими коштами в сумі 11604 грн. з пластикової карти "ПриватБанку", що мало місце 26.11.2017 (а.с.90).

Ухвалою слідчого судді Талалаївського районного суду від 07.08.2018 про тимчасовий доступ до речей і документів по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 30.01.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк" надати поліцейським Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській тимчасовий доступ та дозвіл на вилучення (виїмку) інформації про рух коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 з вказівкою кореспондентів, місць зняття грошових коштів, з можливістю вилучення копій даних документів та роздруківки за період з 11:30 год. 26.11.2017 по 00:00 год. 20.12.2017 у філії "Чернігівське регіональне управління АТ КБ "ПриватБанк", розташованого за адресою вул. Серьожнікова, 6 м. Чернігів. (а.с.94-95).

Згідно копії протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.10.2018 року слідчому надано виписку по рахунку (а.с.96). Згідно виписки про рух коштів, 26 листопада 2017 року в 00.00 год. зафіксовано збільшення кредитного ліміту до 18500 грн. Крім того, в цей же день в період з 13 год. 17 хв. до 14.00 год. зафіксовано переведення коштів із картки ОСОБА_1 у сумі 10 грн. через термінал самообслуговування у АДРЕСА_1 . Після чого з цього ж терміналу зафіксовано кілька операцій зняття кредитних коштів через експрес-платежі, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором та інші банківські операції. Банківська операція по переводу коштів була також проведена і 27.11.2017 в 13 год. 22 хв. (а.с. 97).

Збільшення кредитного ліміту 26.11.2017 зафіксоване також і в виписці з рахунку ОСОБА_1 , наданого позивачем до відповіді на відзив, з якого вбачається також, що одразу після збільшення кредитного ліміту проводились несанкціоновані операції та зняття коштів з карти (а.с.122-125).

Факт зняття коштів та проведення банківських операцій з карткою ОСОБА_1 , які проводились 26.11.2017 та 27.11.2017 в терміналі самообслуговування по АДРЕСА_1 та через платіжну систему LiqPay, підтверджується також копією виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 30.11.2017, з якої також вбачається, що за вказаний період витрати по картці становлять 31933,78 грн. (а.с.101-102).

З наданої на запит суду першої інстанції АТ КБ "ПриватБанк" інформації про дату та час блокування карток Універсальна Gold, що належали ОСОБА_1 , - картки № НОМЕР_1 з терміном дії до 06.2018 року та картки № НОМЕР_2 з терміном дії до 11.2019 року вбачається, що картка № НОМЕР_1 є недійсною з 27.11.2017 року, час - 13.43:34; картка № НОМЕР_2 є недійсною з 26.11.2017 року, час 13:26:24 з встановленням обмеження у зв`язку зі зміною пін-коду (а.с.156-156 зв.).

Згідно копій квитанцій, наданих ОСОБА_1 до суду першої інстанції, нею погашався борг по кредиту, який утворився до зняття коштів невідомими особами 26 та 27 листопада 2017 року, а саме: 05.01.2018 в сумі 6700 грн., 07.08.2018 в сумі 5800 грн., 15.08.2018 в сумі 2200 грн. (а.с.98, 103).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів підписання ОСОБА_1 анкети - заяви від 10.04.2013 щодо приєднання до Умов та правил ПриватБанку, ознайомлення її з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку". Також суд дійшов висновку, що стороною відповідача надано достатні докази того, що грошовими коштами заволоділи сторонні особи, факти її звернень до Банку із повідомленнями про несанкціоноване зняття коштів невідомими особами, а також інші докази, які свідчать про те, що відповідачкою не використовувались зазначені кошти Банку, а тому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є необґрунтованими. Крім того, суд зазначив, що позивачем не доведено, що відповідачка ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також не спростовано доводів відповідачки про те, що з її картки викрадено кошти. Відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила про цей факт позивача, а також правоохоронні органи. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка не має нести відповідальності за такі платіжні операції, оскільки не доведено використання кредитних коштів саме нею. Сума заборгованості по кредиту, яка існувала до несанкціонованого зняття коштів з картки, відповідачем повернута.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 у справі № 691/699/16-ц.

Судом встановлено, що станом на 12 листопада 2017 року на картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 обліковувалася заборгованість у розмірі 6594,71 грн. Проте, ця заборгованість ОСОБА_1 була погашена здійсненням платежів: 05.01.2018 в сумі 6700 грн., 07.08.2018 в сумі 5800 грн., 15.08.2018 в сумі 2200 грн. (а.с.98, 103). Посилання представника позивача ОСОБА_4 в поданих до апеляційного суду письмових поясненнях на відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів у сумі 6594,71 грн. спростовуються наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.98,103), а також випискою по рахунку ОСОБА_1 .

Також судом було встановлено, що 26 листопада 2017 року в 00.00 год. зафіксовано збільшення кредитного ліміту по картці ОСОБА_1 до 18500 грн. В цей же день в період з 13 год. 17 хв. до 14.00 год. зафіксовано переведення коштів із картки ОСОБА_1 у сумі 10 грн. через термінал самообслуговування у АДРЕСА_1 . Після чого з цього ж терміналу зафіксовано кілька операцій зняття кредитних коштів через експрес-платежі, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором та інші банківські операції. Банківська операція по переводу коштів була також проведена і 27.11.2017 в 13 год. 22 хв. Після того як ОСОБА_1 дізналася про несанкціоновані нею фінансові операції по її рахунку, вона невідкладно через працівника банку повідомила позивача про необхідність проведення перевірки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулася із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів. За заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Відсутні будь-які дані про те, що відповідач ОСОБА_1 умисно чи з необережності порушила свої зобов`язання не повідомляти ПІН , постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, не втрачала отриманих банківських карток, негайно виконала зобов`язання щодо повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" про несанкціонований доступ до її банківських карток. Але навіть після блокування її карток операції по картках продовжувались.

В порушення пункту 7 розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, після отримання Банком повідомлення від ОСОБА_1 про платіжні операції, які нею не виконувалися, Банк не зупинив здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу, що мав зробити негайно. Наслідком порушення Банком порядку реагування на можливе вчинення шахрайських дій стосовно коштів клієнта стала втрата коштів з карткового рахунку 31933,78 грн., оскільки Банк продовжував здійснювати розрахункові операції упродовж 26.11.2017 та 27.11.2017.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персональної інформації про рахунки, картки, ПІН -коду, секретного коду картки, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, позивачем не надано і під час розгляду справи не здобуто.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги правильність такого висновку суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року - залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 24 січня 2020 року.

Головуючий: Судді: