Справа№592/6662/17
Провадження №2/592/16/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Корольової Г.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В.,

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представників відповідача за первісним позовом та представників позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради про зміну графіку та порядок побачень батька з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа Орган опіки та піклування Сумської міської ради про визначення способів у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_8 звернулася до суду із даним позовом, який в подальшому уточнила та просить внести зміни до графіку та порядку побачень відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: кожної середи тижня з 17.00 до 19.00 та кожної неділі тижня з 11.00 до 13.00 в присутності соціального працівника, вказані побачення проводити в громадських місцях та за місцем мешкання дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила наступне.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/7311/15 від 12.01.2016 року за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про встановлення порядку участі у вихованні, третя особа Служба у справах дітей СМР встановлено ОСОБА_6 наступний порядок участі у вихованні дочки ОСОБА_9 , а саме у формі побачень і спілкування з дитиною кожної п`ятниці з 17.00 годин до 20.00 години суботи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері, надавши право батькам змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. Проте, як зазначає позивач за первісним позовом ОСОБА_10 , відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 не дотримується рішення суду, забираючи дитину систематично не повертає її вчасно матері. Під час перебування у нього дитини відповідач за первісним позовом здійснює на дитину психологічний тиск, що має негативні наслідки. Із вказаних фактів позивач за первісним позовом неодноразово зверталася до Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області та до Служби у справах дітей СМР. З цих самих фактів позивач за первісним позовом зверталася і до поліції, проте, на думку позивача за первісним позовом належної реакції не було.

Також позивачка зазначила, що 31.03.2017 року відповідач, ігноруючи рішення суду, шляхом обману вихователя садка, який відвідує малолітня ОСОБА_9 , без повідомлення позивача за первісним позовом, забрав дитину раніше часу, передбаченого рішенням суду, та утримував у себе до 27.04.2017 року, не допускаючи до неї ані матері, ані соціальних працівників з поліцією. Відповідач за первісним позовом пояснював при цьому свої дії хворобою дитини. З інформації, отриманої позивачем за первісним позовом із КУ «СМКЛ№4» позивачу стало відомо, що стан здоров`я дитини встановлений лікарями при її огляді 06.04.2017 року, 14.04.2017 року, 15.04.2017 року згідно вказаної інформації з 31.03.2017 року по 27.04.2017 року дитина весь час хворіла, а саме ГРВІ, гострий ринофарингіт, гострий бронхіт, гострий трахеобронхіт, гострий риніт. Крім того позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_1 уточнений позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги позивача за первісним позовом не визнали, просили відмовити у його задоволенні через необґрунтованість.

Під час розгляду справи відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування СМР, яку в подальшому уточнив, відповідно до якої просив встановити наступний спосіб та порядок участі позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 у вихованні малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: за місцем проживання/перебування ОСОБА_6 з першого до п`ятнадцятого календарного дня у наступні місяці: лютий, квітень, червень, серпень, жовтень, грудень, та з п`ятнадцятого до останнього дня наступних місяців: січень, березень, травень, липень, вересень, листопад, - до досягнення дитиною 14 років. Якщо на вказані дні та місяці випадає відпустка, то малолітня ОСОБА_11 проводить її з батьком. У разі пропуску встановленого графіку з вини ОСОБА_6 періодичність побачень не поновлюється. Батьки повинні повідомляти один одного про місцезнаходження дитини щоденно. Батько має право брати участь у вихованні та піклуванні дитини у той час, коли вона перебуває з матір`ю за місцезнаходженням дитини з 14.00 до 18.00 щоденно. Зобов`язати батьків не чинити перешкод один одному у вихованні малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закріпити за позивачем право на проведення канікул та святкових днів відповідно до запропонованого графіку. Крім того просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_7 витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 12.12.2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилаючись на зміст зустрічного позову просив заявлені вимоги задовольнити, тоді, як у задоволенні первісного позову відмовити.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_7 та її представник адвокат Рижов С.Є. у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник третьої особи ОСОБА_12 в судовому засіданні наданий висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №667/27.1-26 від 20.04.2018 року підтримала повністю. Суду пояснила, що у обох батьків створені належні умови для всебічного розвитку та виховання дитини, при вирішенні спору просила врахувати всі доводи батьків та прийняти рішення в інтересах дитини.

Так, свідок ОСОБА_14 допитана у судовому засіданні пояснила, що між сторонами немає згоди щодо виховання дитини. Відповідач не рахується з позивачем, повертає дитину, коли його це влаштовує.

Свідок ОСОБА_15 допитана в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача та в цілому вказала, що після розпаду сім`ї сторін у них немає згоди, щодо участі відповідача у вихованні дитини. Бувають випадки, коли відповідач може забирати доньку порушуючи вже встановлений судом графік.

Свідок ОСОБА_16 під час судового засідання пояснила, що стосунки між сторонами є напруженими, проте відносини доньки з батьком є гарними.

Свідок ОСОБА_17 допитана в судовому засіданні показала, що є подругою ОСОБА_7 та була очевидцем того, що колишній чоловік позивача не дотримувався графіку побачень з донькою та часто порушував його, одного разу взагалі забрав дитину і не віддавав її. Крім того, ОСОБА_18 будучи вагітною, вимушена була сама їздити і забирати в нього дитину.

Свідок ОСОБА_19 допитаний в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивачки. З відповідачем він знайомий приблизно 6 років. Між його дружиною та ОСОБА_6 відносини досить напружені і часто їхнє спілкування закінчується конфліктами через те, що не можуть дійти згоди щодо участі у вихованні дитини. Інколи доньку відповідач не повертав у домовлений час, порушуючи встановлений графік.

Свідок ОСОБА_20 допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_6 , з його слів знає, що між ним та його колишньою дружиною існують непорозуміння з приводу порядку побачень з дитиною. Вважає, що відповідач є досить відповідальним та уважним батьком, дуже любить свою доньку, коли він забирає ОСОБА_9 до себе, то приділяє їй всю свою увагу. На її думку, позивачка не надто хоче аби дитина зустрічалась з батьком.

Свідок ОСОБА_21 допитана в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 вона знає з маленького віку, він не п`є, не курить, дуже відповідальний і любить свою доньку. Також зазначила, що діти потребують виховання і турботи як матері, так і батька, крім того, після спілкування з татом, ОСОБА_9 була щасливою.

Свідок ОСОБА_22 допитана в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 відповідальний тато і відносини між ним та донькою досить гармонічні, жодного страху в очах дівчинки відносно батька вона не бачила. Знає, що його стосунки з колишньою дружиною є напруженими та вона забороняє йому бачити дитину.

Свідок ОСОБА_23 допитана в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є гарним батьком, відповідальним, йому варто довіряти виховання дитини.

Свідок ОСОБА_24 допитана в судовому засіданні пояснила, що зі сім`єю ОСОБА_25 дружить давно та їй відомо про спір, який існує між сторонами з приводу участі у вихованні дитини. ОСОБА_7 виступає проти спілкування батька з донечкою, перешкоджає брати участь у її вихованні, проте, ОСОБА_6 турботливий, уважний і люблячий тато.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду пояснила, що ставиться однаково добре як до мами так і до батька, та бажає спілкуватися та проводити час з обома батьками.

Психолог ОСОБА_26 , допитана у судовому засіданні, підтримала свої висновки наявні у матеріалах справи, серед іншого зазначила наступне: «З психологічної точки зору ситуація, що склалася є неприпустимою для повноцінного психологічного і психічного розвитку дитини. За зазначених умов дитина позбавлена можливості повноцінно і гармонійно реалізовувати психологічні завдання дошкільного вікового періоду». Радила: «Провести психологічну роботу з батьками дитини, надати їм можливість з`ясувати взаємини і домовитися у присутності спеціаліста, забезпечити дитину психоемоційною безпекою».

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти, та відповідні їм правовідносини.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/7311/15 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про встановлення порядку участі у вихованні, третя особа Служба у справах дітей СМР встановлено ОСОБА_6 наступний порядок участі у вихованні дочки ОСОБА_9 , а саме у формі побачень і спілкування з дитиною кожної п`ятниці з 17.00 годин до 20.00 години суботи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері, надавши право батькам змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_10 , серед іншого, мотивує свої вимоги тим, що відповідач систематично порушує графік побачень з дитиною, на підтвердження чого надала суду чисельні заяви до ВДВС та поліції (а.с.13-30)

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів вказаних фактів. Заяви та відповіді відповідних органів самі по собі не є доказами порушення батьком ОСОБА_6 встановленого судом графіку, оскільки рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/7311/15 сторонам надано право самостійно змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою, та, з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що сторони не домовлялися про інший порядок побачень, ніж вказано у рішенні суду у визначений позивачем за первісним позовом проміжок часу, з вказаних заяв позивача за первісним позовом вбачається, що відповідач ОСОБА_6 завжди повертав дитину матері через невеликий проміжок часу після її отримання (а.с.13-30)

Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_7 серед іншого також зазначається, що в період часу з 31.03.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 батько малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взагалі забрав дитину і не віддавав їй.

Проте з матеріалів справи, та пояснень сторін вбачається, що у зазначений період часу малолітня ОСОБА_9 хворіла та батько звертався за медичною допомогою до лікаря, а саме: 01.04.2017 року, 06.04.2017 року, 14.04.2017 року та 15.04.2017 року, 19.04.2017 року, 21.04.2017 року, 24.04.2017 року (а.с.32, 35).

Серед іншого, як зазначається відповідачем за первісним позовом ОСОБА_6 та не спростовується позивачкою, а також підтверджується матеріалами справи (т.1, а.с.36), позивач ОСОБА_7 у вказаний проміжок часу перебувала на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, саме по собі перебування дитини у зазначений вище період часу у відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 , на думку суду, не є підтвердженням невиконання рішення суду.

Згідно з ст.159 СК України , суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Згідно з ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Стосовно вимог позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним ОСОБА_6 суд приходить до наступних висновків.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.01.2016 року по справі № 592/7311/15, що було підтверджено ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09.03.2016 року встановлено порядок участі позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 у вихованні дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12).

На даний час суду не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування необхідності перегляду встановленого судом порядку участі батька позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 у вихованні доньки ОСОБА_9 .

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Стаття 18 Декларації проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах «Хокканен проти Фінляндії», «Фуска проти Румунії») наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Суд вважає, що визначений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.01.2016 року по справі № 592/7311/15 спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею забезпечує рівність батьків у здійсненні своїх прав та обов`язків щодо дитини, повністю відповідає можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримувати від цього достатню кількість виховних заходів та надає можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що визначений рішенням суду від 12.01.2016 року спосіб участі батька у вихованні дитини за певних обставин може бути змінений у майбутньому або за домовленістю сторін, або за рішенням суду, якщо цього будуть вимагати інтереси дитини.

Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З матеріалів справи вбачаються чисельні звернення до ВДВС, служби у справах дітей СМР, Національної поліції і т.д. як з боку позивача за первісним позовом ОСОБА_7 , так і з боку відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 , які підтверджують факт чинення перепон сторонами один одному у спілкуванні з дитиною, та прийнятті участі у її вихованні. Вбачається невирішений конфлікт між сторонами, в який вони втягують малолітню дитину ОСОБА_9 . На думку суду і первісний і зустрічний позови є нічим іншим, як свого роду «змаганнями» між сторонами, які не мають нічого спільного із інтересами дитини.

Системний аналіз зазначених норм права, практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд також, враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні і первісного і зустрічного позовів слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76-81, 82, 89, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 151-162 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну графіку та порядку побачень батька з дитиною третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради - залишити без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа Орган опіки та піклування Сумської міської ради про визначення способів у вихованні дитини - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у розгляді справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова