Номер провадження: 22-ц/813/3907/20
Номер справи місцевого суду: 513/475/19
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2010 року у загальній сумі 30119 гривень 94 копійки, мотивуючи це тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.10.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 900 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Позивач надав відповідачеві у користування грошові кошти, проте відповідач умов договору не дотримується, у зв`язку з чим у нього станом на 26.03.2019 року утворилася заборгованість, яка становить 30 119,94 грн. та складається з наступного: 15 109 гривень 10 копійок заборгованість за тілом кредиту; 4 917 гривень 72 копійки заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7 733 гривні 65 копійок нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 449 гривень - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи в розмірі 500 гривень (фіксована частина), 1 410 гривень 47 копійок (процента складова). У зв"язку з тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку повертати борг, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту № б/н від 28.10.2010 року у розмірі 15109 (п`ятнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 10 (десять) копійок; та судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня, а всього 17030 (сімнадцять тисяч тридцять) гривень 10 (десять) копійок. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року в частині незадоволених вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнення відсотків, пені, комісії та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стягуючи з позичальника на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» тіло кредиту у розмірі 15109 (п`ятнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 10 (десять) копійок, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично отримав грошові кошти в кредит, що підтверджується розрахунком банку, а тому вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту є обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банк не надав належних та допустимих доказів про досягнення між сторонами згоди про нарахування процентів, пені, комісії та штрафів за користування кредитом. Підписана відповідачем анкета-заява цих умов не містить. Зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з Умовами надання кредиту, без ідентифікації самих Умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з такою редакцією умов, на якій наполягав банк. Умови та Правила надання банківських послуг, надані банком, підпису відповідача не містять, належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, банком не надано.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 10).

Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 5000 гривень.

У анкеті-заяві від 28 жовтня 2010 року зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.78-92).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 березня 2019 року по кредитному договору від 28 жовтня 2010 року рахується на загальну суму 30 119 гривень 94 копійки: яка складається з 15109 гривень 10 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 4917 гривень 72 копійки - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7733 гривні 65 копійок нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 449 гривень - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи в розмірі 500 гривень (фіксована частина), 1410 гривень 47 копійок (процента складова) (а.с. 6-9).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша стаття 1048 ЦК України).

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також заборгованість за простроченим тілом кредиту, складові його повної вартості та пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу, штраф за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 4 917,72 грн. з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду два розрахунки заборгованості за договором № б/н від 28 жовтня 2010 року станом на 31 травня 2015 року та станом на 26 березня 2019 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2015 року вбачається, що у відповідача була відсутня заборгованість за вказаним договором, а у розрахунку станом на 26 березня 2019 року вже наявна заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту.

При цьому, в розрахунку заборгованості станом на 26 березня 2019 року вбачається про включення в заборгованість за простроченим тілом кредиту нарахованих відсотків за завищеною процентною ставкою, тобто тіло кредиту фактично збільшено Банком на розмір відсотків, які були погашені за рахунок кредита, що не було встановлено ні в анкеті-заяві, ні в довідці про умови кредитування від 28 жовтня 2010 року, які були підписані ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення простроченого тіла кредиту висновків суду не спростовують і не надають підстав для скасування судового рішення в цій частині вимог, в насліодок чого рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

В частині оскарження висновку суду про відмову у стягненні пені, судова колегія виходить з наступного.

Суд першої інстанції, досліджуючи додані Банком документи, констатував відсутність у самій заяві позичальника від 28 жовтня 2010 року домовленості сторін зокрема про умови відповідальності за невиконання/прострочення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів) з вказівкою розміру неустойки, а додані Банком Умови та Правила, на які міститься посилання Банку у позові, не підписані відповідачем.

Разом з тим судом не було надано належної оцінки, що умови про розмір процентної ставки за користування кредитом з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» передбачають відповідальність позичальника за невиконання/прострочення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), зокрема, пені - 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць; штрафу за порушення строків платежів - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Дана довідка містить підпис позичальника про ознайомлення з умовами відповідальності за невиконання/прострочення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів). Термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним (а. с. 11 та 77 у більше читабельному вигляді).

При таких обставинах, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про відсутність домовленості сторін щодо умови відповідальності за невиконання/прострочення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Тому, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині про відмову у стягненні неустойки (пені, штрафу) не може залишатися в силі, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції приймає до уваги зазначені вимоги закону та правовий висновок Верховного Суду України та звертає увагу на недопустимість одночасного стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу, що по суті є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, пов`язане, зокрема з порушенням строків погашення заборгованості.

Враховуючи наведене позовні вимоги банку у частині стягнення пені за прострочене зобов`язання 7 733 гривні 65 копійок та за несвоєчасність сплати боргу 449 гривень задоволенню не підлягають з підстав, наведених у даній постанові суду апеляційної інстанції.

Разом з тим з відповідача на користь позивача слід стягнути штраф в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штраф, як процентну складову 5% від доведеної та обґрунтованої заборгованості.

Враховуючи, що судом першої інстанції задовлено вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 15 109 грн. 10 коп., з відповідача на користь позивача слід стягнути штраф як процентну складову 5% від заборгованості за кредитним лімітом, тобто 755 грн. 45 коп. (5 % від 15 109 грн. 10 коп.). Решту вимог про стягнення штрафу, як процентної складової, слід залишити без задоволення. В іншій частині судове рішення (відмова у стягненні простроченого тіла кредиту) слід залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.2 п.3, ч.6 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що апеляційний суд стягнув 54,33 % від заявлених позивачем вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 609 грн. 20 коп., що становить 54,33% від суми сплаченого судового збору 1921 грн. за подання позову до суду і за подання апеляційної скарги 2881 грн. 50 коп., що взагалі становить 4802 грн. 50 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені за прострочене зобов`язання 7 733 гривні 65 копійок та за несвоєчасність сплати боргу 449 гривень змінити в частині підстав та обґрунтувань відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» штрафи 500 грн. та 755 грн. 45 коп., а всього 1 255 грн. 45 коп.

Решту вимог про стягнення штрафу залишити без задоволення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 609 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення виготовлений: 31.07.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова