ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням посилаючись на те, що позивачам на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідач по справі та позивач ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2015 року по 2018 рік. В цьому ж році відповідач був зареєстрований за даною адресою. В липні 2018 року відповідач виїхав в Іспанію та має там тимчасово місце проживання, з цього ж часу за вказаною вище адресою не проживає, особисті речі його відсутні.
Ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивачі не з`явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, представник позивачів - адвокат Чорногрицька Ю.С. через канцелярію суду надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження, та про день слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09 липня 1993 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної власності належить: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (а.с.9).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.1997 ОСОБА_2 успадкувала після померлого батька ОСОБА_8 , його ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 грудня 1994 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано 15 грудня 1994 року та прізвище дружині присвоєне « ОСОБА_2 » (а.с.12).
04 серпня 1995 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_10 , прізвище після укладення шлюбу присвоєне дружині « ОСОБА_2 » (а.с.13).
Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові виданого 08 серпня 2002 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перемінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.11).
Заочним рішенням суду від 26 грудня 2018 року шлюб, укладений 29 серпня 2015 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.8).
Згідно довідки №07-3460 від 20 серпня 2019 року виданої КП Фастівської міської ради «Фастівської ЖЕК» виданої ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в тому, що її колишній чоловік ОСОБА_4 не проживає за її адресою: АДРЕСА_1 з червня по вересень 2018 року і не з`являється за місцем прописки (а.с.15).
Аналогічні дві довідки маються в матеріалах справи на а.с.16-17, в яких зазначено, що відповідач ОСОБА_4 не з`являється і не проживає за місцем прописки: АДРЕСА_1 з вересня 2018 року по січень 2019 року та з січня 2019 року по серпень 2019 року (а.с.16-17).
Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Також, встановлено, що згідно витребуваної судом інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.01.2020, ОСОБА_4 останній раз перетнув кордон 04.07.2018, виїхавши за кордон і до країни більше не повертався.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 понад 1 рік без поважних причин, особистих речей в квартирі немає, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та останній має вільний доступ до житлового приміщення.
За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад 1 рік.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК, ст. 71, 72, 405 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку,передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська