Номер провадження: 22-ц/813/2290/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О. М.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення 1931,20 грн., набутих без достатніх правових підстав.

Позов подано з підстав повернення коштів, сплачених за проведення судової експертизи, призначеної у цивільній справі №523/728/17 та невиконаної відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Суворовським районним судом м. Одеси розглядалась цивільна справа № 523/728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів.

12.10.2017 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, яка в подальшому була повернута відповідачем без виконання.

Позивачем за рахунком про проведення експертного дослідження від 01.11.2017 року №17-5064/33 сплачено на рахунок відповідача кошти у розмірі 1931,30 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.963574932.1 від 14.02.2018 року.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повернути їй сплачені за експертизу кошти в сумі 1931,30 грн.

18.07.2018 року відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що вартість робіт фактично витраченого часу на попереднє вивчення матеріалів, з`ясування експертного завдання, оформлення клопотання про представлення додаткових матеріалів та складання повідомлення про неможливість надання висновку складає 742,80 грн.

06.08.2018, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся з претензією у порядку ст.16 ЦПК України до відповідача з проханням повернути кошти за не проведену судову експертизу, однак на момент подачі позовної заяви ні коштів, ні обґрунтованої відповіді на вказану претензію не отримав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту, і у даному випадку належним способом захисту буде заявлення клопотання у справі №523/723/17 про повернення сплачених за експертизу коштів

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

10 травня 2019 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було допущено неповне з`ясування обставин справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, оскільки кошти за проведення експертизи позивач, на її думку, сплатила поза судовим провадженням та до спірних правовідносин не може застосовуватись положення цивільно-процесуального законодавства щодо судових витрат.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

03.06.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Журавльова О.Г. було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням № 5177 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Малиновський О.М.) розглядалась цивільна справа № 523/728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів.

12.10.2017 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка ринкова вартість автомобіля Мітсубісі Лансер, 2007 року випуску, НОМЕР_1 на даний час? Дослідження зазначеного питання ухвалено провести на підставі документів наявних в матеріалах цивільної справи № 523/728/17-ц. Проведення експертизи доручено експертам ОНДІСЕ, оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснено сторонам положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена ухвала суду надійшла до ОНДІСЕ 24.10.2017 року.

01.11.2017 року судовим експертом за ЦПД з ОНДІСЕ МЮ України Лузановим О.П. заявлено клопотання, відповідно до якого судовий експерт просив надати письмову вказівку щодо можливості визначення середньої вартості автомобіля та здійснити оплату вартості експертизи.

24.01.2018 року судовим експертом за ЦПД з ОНДІСЕ МЮ України Лузановим О.П. складено повідомлення №17-5064 про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №523/728/17.

13.03.2018 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів та призначено справу до судового розгляду, оскільки матеріали справи було повернуто на адресу суду з експертної установи 06.03.2018 р.

07.06.2018 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року по справі №523/728/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року по справі № 523/728/17 відкрито касаційне провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, витребувано із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/728/17.

Як встановлено судом, позивачем за рахунком про проведення експертного дослідження від 01.11.2017 року №17-5064/33 сплачено на рахунок відповідача кошти у розмірі 1931,30 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.963574932.1 від 14.02.2018 року.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повернути їй сплачені кошти в сумі 1931,30 грн.

18.07.2018 року відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що вартість робіт фактично витраченого часу на попереднє вивчення матеріалів, з`ясування експертного завдання, оформлення клопотання про представлення додаткових матеріалів та складання повідомлення про неможливість надання висновку складає 742,80 грн.

06.08.2018, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся з претензією у порядку ст.16 ЦПК України до відповідача з проханням повернути кошти за не проведену судову експертизу, однак на момент подачі позовної заяви ні коштів, ні обґрунтованої відповіді на вказану претензію не отримав.

21.01.2019 року ОНДІСЕ було перераховано на особистий рахунок позивача кошти у розмірі 1188,50 грн. (з урахуванням вирахуваних витрат на проведення експертизи).

18.02.2019 року позивач надав до суду заяву, в якій підтвердив факт отримання зазначених коштів, та зазначив, що решту позовних вимог підтримує у повному обсязі.

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що у даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту, і у даному випадку належним способом захисту буде заявлення клопотання у справі №523/723/17 про повернення сплачених за експертизу коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до п.19 Постанови №8 від 30.05.1997 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Отже, мета, підстави і порядок призначення експертизи судом, порядок оплати за її проведення регулюється нормами ЦПК, КПК, КАС, КупАП, Законом України «Про судову експертизу».

З урахуванням частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до п. 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII "Про судову експертизу" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України .

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

За таких обставин, підстави вважати грошові кошти у сумі 1931,2 грн., які позивач сплатила на користь відповідача, незаконно отриманими останнім відсутні, оскільки їх було перераховано за умовами договору про надання послуг з проведення авто товарознавчої експертизи.

Виходячи із викладеного колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, оскільки кошти за проведення експертизи позивач, на її думку, сплатила поза судовим провадженням та до спірних правовідносин не може застосовуватись положення цивільно-процесуального законодавства щодо судових витрат.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних колегія зазначає наступне.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Отже, до спірних правовідносин, що виникли у даній справі, не застосовуються норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Розподіл судових витрат

У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні даного позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача понесені витрати у цій справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе