Справа № 462/6329/19
УХВАЛА

29 липня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові заяву позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання квартири, що передана в іпотеку та звернення стягнення на неї,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Універсал Банк» 3.10.2019 року звернувся до суду з позовом, яким просить визнати нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , такою, що передана в іпотеку, як забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», що випливають з Кредитного договору №11-1/600к-07 від 31.08.2007 року та 25.10.2013 року та додаткових угод до нього, укладеним між АТ «Універсал Банк» та гр. ОСОБА_1 . Також просить звернути стягнення на заставлене майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , для задоволення вимог в сумі 69874,79 дол.США шляхом продажу. Свою заяву мотивує тим, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на загальну суму 110000,00 доларів США. Також було укладено договір іпотеки, згідно до якого іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконано, за рішенням суду сума боргу становить 69874, 79 дол.США. Банку стало відомо, що новозбудованому житловому будинку на АДРЕСА_2 було присвоєно окремого будинкового номера АДРЕСА_3 », а ОСОБА_1 скориставшись таким уклав із ОСОБА_2 договір купівлі-продажу зазначеної квартири, тим самим відчужив предмет іпотеки.

Крім цього позивач 28.07.2020 року подав заяву до суду, в якій просить в цілях забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 для уникнення неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України видом забезпечення позову є накладання арешту на майно.

У відповідності до вимог ч.2ст.149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до вимог ст.152 ч.1 п.3 ЦПК заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін згідно до вимог ст.153 ЦПК.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (крім випадків , передбачених ч.4 ст.151 ЦПК ). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися , зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви убачається, що позивач припускає думку про те, що невжиття певних заходів, а саме накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , утруднить виконання можливого рішення суду. При цьому суд враховує посилання позивача в своїй позовній заяві на те, що спірне майно являлось зареєстрованим на праві власності за іпотекодавцем ОСОБА_1 , а в подальшому, не дивлячись на невиконання свого боргового зобовьязання, вказане нерухоме майно набуло іншого власника ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Суд виходить з того, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 102206097 від 01.11.2017 року, квартира АДРЕСА_1 належить власнику ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2016р. Зазначена квартира належала ОСОБА_1 згідно до свідоцтва про право власності від 18.05.2009 року, виданного Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 18.05.2009 року №1051-Ж-З.

Враховуючи, що предметом позову по даній цивільній справі виступає квартира за адресою АДРЕСА_1 , та незабезпечення позову у випадку відчуження спірного приміщення, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення позову, суд дійшов висновку за доцільне вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. 153ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.М.Румілова