РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересована особа: Нижньодуванська селищна рада Сватівського району Луганської області, місце розташування: Луганська область, Сватівський район, селище Нижня Дуванка, вул. Каштанова, буд. 79,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Хомякова М.В.,

Встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Хомяков М.В., звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки(паю) розміром 7,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна та розташована на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ЛГ № 0162311. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця - с. Нижня Дуванка Сватівського району Луганської області. Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України редакції 1963 року, повинен був бути її син - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовго до відкриття спадщини. За таких обставин спадкоємцем за законом, відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК України і редакції 1963 року повинен бути інший спадкоємець - онук спадкодавця - ОСОБА_4 . Проте, спадкоємець ОСОБА_4 за життя посвідчила у Нижньодуванській селищній раді Сватівського району свій заповіт від 11 квітня 1995 року, відповідно до якого своє майно вона заповіла ОСОБА_5 . Заповіт діючий та не відмінявся. Відповідно до довідки Нижньодуванської селищної ради від 02.12.2019 року за № 1197 на час відкриття спадщини, разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 постійно проживали - невістка ОСОБА_5 та онук ОСОБА_4 . У встановлений законом строк за ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщина була прийнята нею фактичного вступу в управління спадщиною. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належних їй на праві власності земельної ділянки згідно до державного акту на право власності на землю, земельної частки(паю) та спадкові права, які вона не встигла оформити після померлої ОСОБА_4 , а саме земельної частки(паю) розміром 7,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Леніна та розташована на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ЛГ № 0162311. Спадкоємцем першої черги за законом, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, був син ОСОБА_5 та батько заявника - ОСОБА_4 . У встановлений законом строк він прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав з ним. За життя ОСОБА_4 не встиг оформити свої спадкові права та отримати свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його син - ОСОБА_1 , у встановлений законом строк він прийняв спадщину та частково отримав у Другій Сватівській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 на те спадкове майно, яке його батько прийняв після померлої ОСОБА_5 , крім земельної частки(паю) відповідно до сертифіката на право на земельну частку на ім`я ОСОБА_2 . На даний час заявник ОСОБА_1 не може оформити свої спадкові права на спадщину - земельну частку(пай), яка належала ОСОБА_4 , та яка у свій час була фактично прийнята спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 . Постановою державного нотаріуса Другої Сватівської державної нотаріальної контори за № 809/02-31 від 12.12.2019 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано у судовому порядку встановити факт прийняття спадщини.

Просить суд встановити факт прийняття ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , шляхом фактичного вступу у володіння і управління майном.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву про встановлення факту прийняття його бабою ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 та просив вимоги задовольни, з підстав викладених у заяві. Пояснив, що його бабуся ОСОБА_5 проживала разом із ОСОБА_2 та сином - ОСОБА_4 до смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та вступила в управління спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , зокрема забрала усі документи, в тому числі сертифікат на право власності на земельну частку.

Представник заявника - адвокат Хомяков М.В. в судовому засідання підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Заінтересована особа Нижньодуванська селищна рада Сватівського району Луганської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.58).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 проживала в с. Нижня Дуванка разом із сином, невісткою ОСОБА_5 та їх сином. Після смерті сина ОСОБА_2 , із нею залишилися проживати її невістка та онук, які проживали разом із нею до її смерті та залишилися жити у будинку після того, як вона померла. ОСОБА_5 користувалася майном, належним ОСОБА_4 та після її смерті доглядала за городом, будинком, користувалася речами, що були у будинку.

Свідок ОСОБА_8 допитана в судовому засіданні, суду пояснила, що ОСОБА_4 проживала у с. Нижня Дуванка та разом із нею жили її син з дружиною ОСОБА_5 та їх сином ОСОБА_4 . Під час розпайовки земель ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку та видано сертифікат. В 1996 році ОСОБА_4 померла, на час смерті з нею проживали невістка ОСОБА_5 та онук, вони проживали разом тривалий час, до смерті ОСОБА_5 , яка померла у 2012 році. Під час проживання у будинку ОСОБА_5 та її син користувалися усім майном, що належало ОСОБА_4 , вели господарство та використовували земельну ділянку.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області 05 лютого 1996 року (а.с.5).

У відповідності до копії сертифікату на земельну частку(пай) серії ЛГ № 0162311, ОСОБА_2 на підставі рішення Сватівської районної державної адміністрації № 173 належало право на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, розміром 7,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної ділянки становить 20714,79 грн. (а.с. 32).

11 квітня 1995 року ОСОБА_2 було складено заповіт, у відповідності до якого вона заповідала все належне їй майно ОСОБА_5 (а.с. 6), який було посвідчено Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області 11.04.1995 за № 38549950, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.11-18).

Як вбачається з довідки № 1197, виданої 02.12.2019 року Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її спадкоємці - невістка ОСОБА_5 та онук ОСОБА_4 (а.с.7).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області 24 вересня 2012 року(а.с.20), на час смерті ОСОБА_5 з нею постійно проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_4 , на підтвердження чого Нижньодуванською селищною радою Сватівського району Луганської області було видано довідку № 1206 від 03.12.2019 року(а.с.8).

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 був її син ОСОБА_4 , родинні відносини між якими підтверджуються копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, де ОСОБА_5 вказана як його мати (а.с. 22).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області 17.11.2012 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 21).

Факт родинних родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 , виданого Нижньодуванською Селищною радою Сватівського району Ворошиловградської області 29.11.1989 року, де батьком вказаний ОСОБА_4 (а.с.24).

Як вбачається з копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58565817 від 03.12.2019 року, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошеєю А.В. (а.с. 27), після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20 березня 2013 року в Другій Сватівській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за номером 1745 та 19.09.2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину № 56550557 та свідоцтво на спадщину № 1747 (а.с.29-30).

У відповідності до копії Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданого 19 вересня 2014 року, зареєстрованого у спадковому реєстрі за № 1747 та № 1745, ОСОБА_1 успадкував після смерті свого батька - ОСОБА_4 все майно, що належало йому на момент смерті (а.с.29, 30).

Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58565836 від 03.12.2019 року, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошеєю А.В., після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за вказаними параметрами запиту інформація відсутня (а.с.28).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч.1 ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні питання про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті матері свого чоловіка - ОСОБА_2 , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном в період строку прийняття спадщини, що підтверджується поясненнями заявника, а також свідків, але не оформила спадкових прав до часу своєї смерті.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2019 року № 809/02-31, виданої державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не були надані документи, що посвідчують факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_2 та рекомендовано для вирішення питання спадкування звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини (а.с.35).

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття бабою заявника ОСОБА_5 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 315-316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересована особа: Нижньодуванська селищна рада Сватівського району Луганської області, місце розташування: Луганська область, Сватівський район, селище Нижня Дуванка, вул. Каштанова, буд. 79 - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини, яка відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 27 січня 2020 року.

Суддя А.С. Река