Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6373/19
Номер провадження2/711/327/20
РІШЕННЯ
14 липня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НП Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної казначейської служби України про стягнення майнової, моральної шкоди, -
ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до НП ГУ НП в Черкаській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової, моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що ухвалою Верховного Суду від 14.06.18р. провадження №52-6679ск18 відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу слідчого судді Придніпровського райсуду від 6.03.18р. та ухвалу апеляційного суду від 11.04.18р. на бездіяльність слідчих, прокурорів з посиланням на те, що не передбачено оскарження бездіяльності під час досудового слідства. За таких підстав слідчі, прокурори з 2013р. ігнорують норми КПКУ та «кришують» кримінал в державі. А всі скарги до ГПУ повертаються без розгляду до злочинців на посадах прокурорів та слідчих. Тому коли Верховний суд постановою від 26.06.18р. скасував незаконне рішення Христинівського райсуду та апеляційного суду за позовом до прокуратури з направленням справи для розгляду по суті, він сподівався на проведення досудового слідства, але справу №706/1110/15-ц судді передають по інстанціях і розгляд триває. Тому коли Верховний суд постановою від 27.06.19р. касаційну скаргу залишив без задоволення, він змушений подавати позов повторно, виконавши вимоги ст. 175 ЦПК України.
Ціна позову становить 168828 грн. , майнова шкода становить 7352 грн., невиплата заборгованості по зарплаті та недоврахування майнових паїв (довідки про зарплату та розрахунків майнових паїв буде надано в судове засідання).
Матеріальна шкода складається з втрат на проїзди до прокуратури, поліції, суду та витрати на поштові послуги, та виготовлення копій доказів в кримінальних справах за скаргами на постанови, незаконну бездіяльність органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, які проводили «розслідування» спочатку по в.м. №115-ПР/07 за заявами від 12.03.03р. та окремою ухвалою від 10.10.07р. та к.п. від 16.07.13р. (всі докази та копії постанов, ухвал судів буде надано в суд).
Моральна шкода становить 155600 грн. з розрахунку терміну порушених його прав та мінімального середнього заробітку.
Внаслідок того, що органи дізнання досудового слідства грубо порушують норми КПК України та «фришують» кримінальних злочинців, він змушений особисто звертатись до начальника ГУНП в Черкаській області Лютого В.В. з скаргою на незаконну бездіяльність слідчих та захист його законних прав на законне швидке розслідування в кримінальному провадженні.
Але ніякого розслідування не проведено, а лише 16.06.17р. його було повідомлено про наявність кримінального провадження та рекомендовано подати позов в суд з наданням слідчим рішень судів. А так як органи Христинівського РВ УМВСУ без матеріалів перевірки №ІІ5ПР/07 відкривають кримінальне провадження 16.07.13р. за окремою ухвалою Монастирищенського райсуду від 10.10.07р. коли в суді розглядалась скарга на постанову від 19.11.12р. про скасування постанови, яку ухвалою від 5.08.13р. не задоволено з посиланням на те, що вже відкрите кримінальне провадження. А начальник СВ ХРВ УМВСУ Розборський 21.09.13р. постановою закрив кримінальне провадження з посиланням на те, що постанова від 19.11.12р. чинна. Також ним було подано заяви до прокуратури Черкаської області про кримінальний злочин прокурора Христинівського району Менчинського І. лише 14.03.14р. було відкрите кримінальне провадження постановою Придніпровського райсуду від 04.12.12р.
Але слідство ніхто не проводить, а лише друкують постанови про закриття к.п., які він змушений оскаржувати в судах та в ГПУ. Тому окрему ухвалу суду від 10.10.07р. не виконано, викрадену зарплату, недораховані майнові паї не виплачено, хоча надруковано 28 незаконних постанов. Тому суд зобов`язаний на підставі ст. 2, 9, 56, 122, 127, 130 КПКУ, ст. 15, 16, 22, 23, 280, 1167, 1172, 1176 ЦКУ, ст. 55, 56 КУ стягнути завдану майнову, матеріальну, моральну шкоду з витребуванням доказів.
Обставинами є корупція в органах досудового слідства, так як в кримінальному провадженні не вставлені ні події злочину, ні осіб вчиненого злочину та не встановлено цивільного відповідача.
Судові витрати складаються з виготовлення копій, поштових послуг та проїзду до відділення зв`язку. Судові витрати становлять 154 грн.
Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 7352 грн., матеріальну шкоду в сумі 5876 грн. та моральну шкоду в сумі 155600 грн. на його користь. А також стягнути з належного відповідача судові витрати в сумі 154 грн.
13.08.2019 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецькою С. М. задоволено заяву про самовідвід та справу передано на повторний авто розподіл, згідно із Положенням про авто розподіл, в порядку ст. 33 та Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2018, цивільна справа розподілена судді Казидуб О. Г.
21.08.2019 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі та позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Сторонам надано час для подачі заяв по суті спору.
28.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи.
07.04.2020 року ухвалою суду залучено до участі у цивільній справі № 711/6373/19 за позовом ОСОБА_1 до НП ГУ НП в Черкаській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової, моральної шкоди в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України.
В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути без участі позивача, позов підтримав та просив задоволити його в повному обсязі.
У відповіді на відзив від 24.09.19р. ОСОБА_1 посилався на те, що у своєму відзиві на позов ГУНП визнало його право на судовий захист, проте не вказало чому розслідування в кримінальних провадженнях триває з 2003 року та хто був покараний за прийняття незаконних постанов, які були ним оскаржені в прокуратурі та судах.
Всі ці факти визнає відповідач, але вказує, що ним не надано кримінальні провадження та кримінальні справи, які розглядались в судах за скаргами про незаконну бездіяльність слідчих, прокурорів та визнання незаконною бездіяльність цих слідчих, прокурорів.
Відповідно постанови Верховного суду від 26.06.18р. в справі №706/1110/15, якою було скасовано незаконні рішення Христинівського райсуду та апеляційного суду роз`яснено, що суд забезпечує заявлені докази і навіть визначає матеріальну, моральну шкоду.
Також ОСОБА_1 доводить до відома суду, що ним подано сотні заяв, скарг до ГУНП, прокуратури Черкаської області, ГПУ, ВРУ, ПУ про незаконну бездіяльність слідчих, прокурорів, бо жоден суд згідно ст. 303-307 КПКУ скарги не розглядає з посиланням на те, що згідно КПКУ суд позбавлений прав на розгляд таких скарг. Тому вже ЧОАС рішенням від 25.06.19р. визнає незаконною бездіяльність прокуратури Черкаської області та зобов`язує розглянуть заяви направлені з ГПУ. Тобто прокуратура зобов`язана визнати незаконною бездіяльність керівництва ГУНП, яка кришує своїх працівників та вимагає від нього покарати слідчих через суди завідомо знаючи, що суд ці скарги не розглядає по КПКУ, бо виключені ст. 110, 120, 234, 26 КПКУ 1960р.
Тому на думку ОСОБА_1 позовна заява підлягає до задоволення та необхідно прийняти окрему ухвалу про зловживання службовим становищем керівництва ГУНП.
Представник відповідача ГУНП в Черкаській області Коваленко А.П. позовні вимоги не визнала , просила в позові відмовити та справу розглянути за її відсутності.
Справу розглянуто також за відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У відзиві на позов ГУНП в Черкаській області заперечувало проти доводів викладених ОСОБА_1 в позові посилаючись на наступне.
Звертали увагу суду на те, що позивачем не надано суду доказів визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності службових осіб поліції у кримінальних провадженнях слідчим суддею у встановленому КПК порядку,а в порядку цивільного судочинства вказані обставини не підлягають встановленню. Відповідно дост.30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом, отже виключно до компетенції слідчого судді під час досудового розслідування віднесено розгляд скарг учасників кримінального провадження на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Вирішуючи позов про відшкодування шкоди у цивільній справі суд не вправі перебирати на себе повноваження слідчого судді та вирішувати питання, віднесені до компетенції слідчого судді.
Також з моменту початку досудового розслідування після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин, позивачем рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування відповідно до ст.ст. 303, ж, 306 КПК України не оскаржувались, із заявами щодо передачі кримінального провадження іншому органу досудового розслідування до прокуратури області позивач не звертався.
Крім того, позивачем не надано переконливих належних і допустимих доказів завдання йому моральної шкоди та в чому конкретно виразились його моральні втрати. Щодо посилання на тривалість розслідування, позивач не звертався до слідчого з клопотаннями про проведення слідчих та процесуальних дій, хоча як потерпілий у кримінальному провадженні також наділений процесуальними правами для самостійного обстоювання власної правової позиції на засадах змагальності нарівні зі стороною обвинувачення.
Представник ГУНП вказував на те, що позивач повинен довести факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідачів, а й наявність самої моральної та матеріальної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Позивачем до позовної заяви не надано жодного належного доказу на підтвердження завданої йому моральної та матеріальної шкоди.
Крім того позивачем, при написанні позовної заяви не дотримано вимог ч.4 ст. 175 ЦПК України, а саме не зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Позивач, зазначивши посадових осіб у якості відповідачів, у позові не зазначає якими саме діями дані посадові особи порушили права позивача, в чому полягають їх неправомірні дії та причинний зв`язок між протиправними діями та душевними стражданнями позивача що стали підставою до відшкодування моральної шкоди саме в сумі 155600,00 грн.
Враховуючи викладене, відповідач ГУНП в Черкаській області вважає, що позивачем не доведено, що відносно нього з боку посадових осіб ГУНП у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушенні яких саме норм права вони виразились, також не надано належних доказів спричинення йому моральної та матеріальної шкоди, отже не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності вимогам законодавства, у зв`язку з чим в заявлених вимогах про відшкодування моральної та матеріальної шкоди слід відмовити повністю.
Представник відповідача Державної казначейської служби України був належним чином повідомлений про час,місце ,дату розгляду справи , про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки,причини неявки невідомі , відзив на позов не надавали.
Суд,дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди.
Судом встановлено ,що Христинівським відділенням поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області розслідуються кримінальні провадження:
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.Обставини події: 31.10.2013 року до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшла колективна заява власників майнових паїв СВК "Розсішки" про те, що службові особи вказаного кооперативу, могли підробити протокол №6 від 05.04.2010 року, згідно якого ОСОБА_6 обрано виконуючим обов`язки СВК "Розсішки", в той час коли 01.04.2010 року рішенням загальних4 зборів було прийнято рішення про звільнення всіх працівників з посад.На даний час розслідування триває;
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.Обставини події: до Христинівського РВ УМВС надійшла колективна заява проте, що працівники СТОВ "Розсішки" на думку власників паїв вчинили шахрайські дії щодо майна вказаного СТОВ.На даний час розслідування триває;
правопорушення, передбаченого ч.І ст. 185 КК України. Обставини події: до Христинівського РВ УМВС надійшла письмова заява ОСОБА_4 , жителя с. Розсішки про те, що невстановлена особа викрала обладнання колишнього КСП "Розсішки".На даний час розслідування триває;
Суд вважає, що спір виник з правовідносин про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та Закону України від 01.12.1994р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування регулюється статтею 1176 ЦК.
Судом встановлено ,що ОСОБА_1 просить відшкодувати йому шкоду, завдану діями органів досудового розслідування,що полягають у незабезпеченні ефективного розслідування злочинів.
Згідно ч.6 ст.1176 ЦК в такому випадку шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування встановлюється законом, спеціальним законом є Закон №266/94-ВР.
Право на відшкодування шкоди відповідно до ст.2 Закону №266/94-ВР в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:
1) постановлення виправдувального вироку суду;
11) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;
2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;
4) закриття справи про адміністративне правопорушення.
З системного аналізу змісту зазначених положень Закону вбачається, що право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування з незабезпечення ефективного досудового розслідування виникає після прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками розгляду кримінального провадження органом, уповноваженим на прийняття такого рішення. За таких обставин, вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями органів досудового розслідування, до закінчення кримінального провадження та прийняття компетентним державним органом (суд або прокуратура) відповідного рішення за наслідками розслідування кримінального провадження, є передчасним, оскільки встановити факт неправомірності дій органів досудового розслідування може лише прокурор або суд, який уповноважений розглядати справи кримінального провадження.
Встановлення факту незаконності дій органів досудового розслідування є компетенцією органів кримінальної юстиції, а відтак в порядку цивільного судочинства питання про відшкодування шкоди може розглядатися тільки після встановлення такого факту.
Таким чином, з обставин справи вбачається, що підстави за яких у позивача виникає право вимоги на відшкодування шкоди (моральної), завданої незаконними діями органів завданої незаконними діями органів досудового розслідування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
А тому, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тому, обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.
Ціна позову становить 168828 грн. ,з яких майнова шкода становить 7352 грн., невиплата заборгованості по зарплаті та недоврахування майнових паїв,по якій слідство триває ,матеріальна шкода в сумі 5876 грн. складається з втрат на проїзди до прокуратури, поліції, суду та витрати на поштові послуги, та виготовлення копій доказів в кримінальних справах за скаргами на постанови, незаконну бездіяльність органів дізнання, досудового слідства та прокуратури,моральна шкода становить 155600 грн. з розрахунку терміну порушених його прав та мінімального середнього заробітку та судові витрати складаються з виготовлення копій, поштових послуг та проїзду до відділення зв`язку,що становлять 154 грн.
Також судом встановлено ,що ОСОБА_1 в кримінальних провадженнях є заявником (потерпілим внаслідок кримінального правопорушення - ч.2 ст.55 КПК України) і що внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури йому вважає завдано майнової шкоди у вигляді понесених ними витрат на забезпечення і захист їх процесуальних прав у досудовому розслідуванні, а також завданої моральної шкоди.
Всі ці матеріальні витрати понесені ними у зв`язку з оскарженням дій, бездіяльності та незаконних постанов посадових осіб відповідачів у кримінальних провадженнях з метою захисту їх процесуальних прав у досудовому розслідуванні.
Відповідно до вимог пунктів 7, 10 частини першої ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом, а також на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати (у кримінальному процесі) складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Матеріальна шкода позивачів у цій справі по суті є їх процесуальними витратами, як потерпілих у кримінальному провадження, які здійснені на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора тощо в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному процесі вирішується судом у вироку суду або ухвалі (ч.1 ст.126 КПК України) в порядку,передбаченому статтями 124,125 КПК України.
А тому суд вважає що матеріальна шкода позивача у справі не є їх процесуальними витратами, як потерпілого у кримінальному провадженні, та питання щодо яких має вирішити суд при розгляді відповідного кримінального провадження.
За таких обставин позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування йому Державою Україна майнової, матеріальної та моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.
А тому ,суд вважає ,що позивач ОСОБА_1 не довів вину відповідачів у заподіянні йому моральної та матеріальної шкоди, не надав жодних доказів на їх підтвердження.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та підлягає повній відмові.
На підставі ч.2ст.16,1167,ч.6,7ст.1176 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76-81, 82-83, 89,81, 258 259,263,264,265,355 ЦПК України п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НП Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної казначейської служби України про стягнення майнової, моральної шкоди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 24.07.2020 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб