Ухвала

23 січня 2020 року

м. Київ

справа № 127/21065/18

провадження № 61-702ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», треті особи: директор Департаменту безпеки публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» ОСОБА_4, Вільна профспілка залізничників України, про визнання незаконним і скасування дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрзалізниця», треті особи: директор Департаменту безпеки публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» Ковтун В. В., Вільна профспілка залізничників України, про визнання незаконним і скасування дисциплінарного стягнення.

Позов мотивований тим, що з липня 2017 року він працює на посаді головного фахівця з безпеки філії «Енергозбут» відповідно до наказу від 28 липня 2017 року № 1792/ос. 22 травня 2018 року позивача було ознайомлено з наказом від 21 травня 2018 року № 63 ПАТ «Укрзалізниця» про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та оголошено догану. В наказі від 21 травня 2018 року № 63 зазначено, що директор Департаменту безпеки ПАТ «Укрзалізниця» Ковтун В. В. інформував доповідною запискою від 04 квітня 2018 року № ЦБ-12/254 керівництво ПАТ «Укрзалізниця» про факт порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, а саме, що на підставі наказу від 04 грудня 2017 року № 746 для участі у службовій перевірці Департаменту електрифікації та електропостачання, філії «Енергозбут» та виробничих підрозділів служби електропостачання регіональної філії Донецька залізниця Петровського В. В., наказом від 21 березня 2018 року № Ц-67/1057, було направлено у відрядження з 22 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року до регіональної філії «Донецька залізниця»; також, що з 22 березня по 26 березня 2018 року ОСОБА_1 був відсутнім без поважних причин на робочому місці в м. Києві, про що є доповідна першого заступника директора філії «Енергозбут» ПАТ «Укрзалізниця».

Даний наказ позивач вважає незаконним, прийнятим з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки посвідчення позивачу виписано без конкретизації місця призначення, наказ від 21 березня 2018 року на відрядження та план-завдання - відсутні, яким чином проводиться оплата йому було невідомо. З наказом про відрядження позивач ознайомлений своєчасно не був, лише 02 травня 2018 року. Вказував, що з наданими йому документами він не міг їхати у відрядження, тому він по електронній системі «Лотос» в 14:54 год. направив службову записку директору з безпеки ОСОБА_2 в якій виклав своє бачення терміновості незрозумілого відрядження, проте відповіді не отримав.

Стосовно довгострокового прогулу з 22 березня 2018 року по 26 березня 2018 року ОСОБА_1 зазначав, що усі ці дні крім вихідних (24, 25) він знаходився на роботі та, як заведено в Департаменті безпеки, про своє прибуття на роботу він телефонував секретарю і вона робила відмітку в журналі. Також його бачили співробітники філії «Енергозбут», директор філії ОСОБА_5 кабінети яких знаходились поруч з його кабінетом. Директор філії ОСОБА_5 на вимогу позивача надавав необхідні документи, в тому числі і ОСОБА_3 з приводу проведення тендерних закупівель. Саме 23 березня 2018 року він отримав письмове пояснення від голови тендерного комітету ОСОБА_3 крім цього подавав на розгляд в. о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» документи на яких є день реєстрації. В табелі обліку робочого часу у нього проставлені вісімки і нарахована заробітна плата. 26 березня 2018 року ним було закінчено збір документів щодо тендерних закупівель і власноручно віднесено до Департаменту безпеки, для реєстрації. Повернувшись в кабінет, який знаходиться в філії «Енергозбут» по вул. Жилянська, 97, йому зателефонували з філії «Донецька залізниця» і повідомили, що з Департаменту безпеки по електронній системі «Лотос» прийшов план - завдання на перевірку. В цей же день о 15:35 год. на електрону адресу йому по системі «Лотос» було надіслано план - завдання на перевірку. 27 березня 2018 року він вибув у відрядження, а 28 березня 2018 року приступив до виконання поставлених завдань, виконавши поставлене завдання (про що свідчить запис на відрядженні директора з безпеки ОСОБА_4 ) повернувся 06 квітня 2018 року до м. Києва.

10 квітня 2018 року його було повідомлено про те, що він буде притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неприбуття на підведення підсумків роботи за перший квартал та пояснено, що він здійснив прогул з 22 по 26 березня 2018 року та запропоновано надати письмові пояснення, які він написав на ім`я в.о. голови правління Кравцова Є. П. Вказував, що при застосуванні дисциплінарного стягнення відносно нього, згідно наказу № 63 від 21 травня 2018 року попередньо не проводилась оперативна нарада, що є порушенням вимог галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками, а саме пункту 3.1.10. «На оперативні наради, на яких розглядаюся випадки браку у роботі працівників, запрошувати представника профспілки, членом якої є цей працівник». ПАТ «Укрзалізниця» наказом № 63 від 21 травня 2018 року наклало на нього стягнення, що не мало жодних правових підстав і не було погоджено з Вільною профспілкою залізничників України.

Вказував, що у 2015 році позивача було обрано головою комітету з люстрації та протидії корупції на даному підприємстві, а 26 липня 2017 року рішенням центрального органу Вільної профспілки залізничників України його було обрано заступником голови профспілки, а отже законодавством України, зокрема, статтею 252 КЗпП України та статтею 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», встановлено додаткові гарантії при притягненні до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередньої згоди виборного органу членом якої він є. Про те, що він є членом виборного органу, адміністрація ПАТ «Укрзалізниця» була обізнаною, так як він приймає участь у різних переговорах між адміністрацією та профспілками стосовно трудових та соціальних прав працівників. Крім того Вільна профспілка залізничників України листом від 18 вересня 2017 року повідомила адміністрацію ПАТ «Укрзалізниця» про його статус.

Посилаючись на викладене просив скасувати наказ № 63 від 21 травня 2018 року в. о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» про оголошення йому догани; стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано наказ № 63 від 21 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, АТ «Укрзалізниця» просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є скасування наказу про дисциплінарне стягнення та оголошення догани, стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2020 року становить 1 051 000 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність випадків, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України можуть бути підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Верховним Судом також не встановлено підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Укрзалізниця» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», треті особи: директор Департаменту безпеки публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» ОСОБА_4, Вільна профспілка залізничників України, про визнання незаконним і скасування дисциплінарного стягнення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик