Постанова

Іменем України

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2900/11

провадження № 61-23259св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду у складі судді Соколової В. В. від 18 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому посилаючись на те, що відповідач не виконала зобов'язання, оформлені розпискою, з повернення йому 167 678 грн боргу, а тому просив суд стягнути з неї вказану заборгованість та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 11 листопада 2019 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження заочного рішення, однак апеляційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 356 ЦПК України щодо зазначення імені та місця проживання чи перебування правонаступників померлого позивача ОСОБА_1 . Зокрема, суд рекомендував ОСОБА_2 усунути ці недоліки шляхом зазначення кола спадкоємців ОСОБА_1 з підтвердженням їх права на правонаступництво за померлим, вказати їх адресу та надати копії апеляційної скарги для направлення вказаним особам або документально підтвердити відсутність спадкоємців.

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 не виконала у встановлений строк вимоги ухвали суду про залишення її апеляційної скарги без руху, а саме не зазначила коло спадкоємців померлого ОСОБА_1 з підтвердженням їх прав на правонаступництво, не надавши при цьому документів, що підтверджують відсутність спадкоємців.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в якій заявник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року та ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 28 листопада 2011 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційним судом порушено норми матеріального права при вирішенні спору про стягнення боргу, а також обмежено право заявника на доступ до суду у зв'язку із безпідставним, на її переконання, поверненням апеляційної скарги.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27 грудня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 03 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року та ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 28 листопада 2011 року та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду у складі судді Соколової В. В. від 18 грудня 2019 року.

Фактичні обставини справи

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року заяву залишено без задоволення ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 28 листопада 2011 року.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, 11 листопада 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначала про смерть позивача ОСОБА_1 05 листопада 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження заочного рішення, однак залишено без руху апеляційну скаргу з підстав її невідповідності вимогам статті 356 ЦПК України щодо зазначення імені та місця проживання чи перебування правонаступників померлого позивача ОСОБА_1 . Зокрема, суд рекомендував ОСОБА_2 усунути ці недоліки шляхом зазначення кола спадкоємців ОСОБА_1 з підтвердженням їх права на правонаступництво за померлим, вказати їх адресу та надати копії апеляційної скарги для направлення вказаним особам або документально підтвердити відсутність спадкоємців. При цьому заявнику був наданий строк для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

02 грудня 2019 року ОСОБА_2 отримала ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року (а.с. 83 т. 2).

09 та 10 грудня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшли заяви та пояснення з додатками (а.с. 98-115, 116-124, 125-128 т. 2).

У вищевказаних документах ОСОБА_2 зазначала про обставини проживання з ОСОБА_1 в шлюбі та після розлучення, також навела свою характеристику особи померлого ОСОБА_1 . Разом з тим, ОСОБА_2 не надала інформацію про особу (осіб), яка є правонаступником позивача, її місце перебування, а також не надала документів, що підтверджують відсутність спадкоємців померлого позивача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду від 29 листопада 2019 року.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 29 листопада 2019 року зазначив про невідповідність апеляційної скарги ОСОБА_2 вимогам статті 356 ЦПК України щодо її форми та змісту та надав заявнику строк для усунення цих недоліків скарги, про що її належним чином повідомив.

Проте, ОСОБА_2 , отримавши вказану ухвалу суду про залишення її апеляційної скарги без руху, у зазначений судом термін вимоги цієї ухвали не виконала та не вчинила передбачених законом дій з метою усунення вказаних судом недоліків її апеляційної скарги.

За таких обставин висновки апеляційного суду про невідповідність апеляційної скарги ОСОБА_2 вимогам статей 185, 357 ЦПК України у зв`язку із незазначенням заявником всіх осіб, що беруть участь у цій справі, а також неусунення цих недоліків останньою у вказаний судом строк є правильними та такими, що відповідають вимогам закону, а доводи касаційної скарги в цій частині - безпідставні.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд правильно зазначив, що отримавши 02 грудня2019 року копію ухвали суду апеляційної інстанції від 29 листопада 2019 року про залишення її апеляційної скарги без руху, заявник у встановлений судом строк вимоги зазначеної ухвали не виконала, недоліки апеляційної скарги не усунула, а саме не зазначила коло спадкоємців померлого ОСОБА_1 з підтвердженням їх прав на правонаступництво та не надала документів, що підтверджують відсутність спадкоємців.

Невиконання зазначених вимог щодо змісту і форми апеляційної скарги унеможливлюють апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, ухваленого за позовом ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 185 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги щодо обмеження права заявника на доступ до суду є безпідставними, оскільки заявник не позбавлений права повторно звернутися із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара