Справа № 201/2742/20
Провадження № 2/201/1898/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

24 липня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020р. ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лободу Ю.П. (діє на підставі договору від 07.11.2019р. і ордеру від 02.03.2020р. - а.с. 25 - 28) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 1-5).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 24.03.2020р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк на усунення її недоліків (а.с. 35).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 27.04.2020р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, за клопотання позивача відстрочено йому сплату судового збору до винесення судом рішення по справі (а.с. 46).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 , який є дійсним власником квартири у АДРЕСА_1 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про наявність арешту квартири, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р. На запит адвоката повідомлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-6237-2003 (перереєстрований номер 2-394/2004) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 23.09.2003р. на квартиру АДРЕСА_2 накладено заборону вчинення нотаріальних дій щодо оформлення будь-яких правочинів, направлених на відчуження зазначеної квартири.

Ухвалою цього ж суду від 04.11.2003р. за заявою тодішнього власника ОСОБА_5 (у якого позивач придбав квартиру) ухвала про забезпечення позову від 23.09.2003р. скасована частково - в частині заборони вчинення нотаріальних дій з оформлення правочинів, направлених на відчуження квартири. Однак запис про арешт квартири досі не скасований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що порушує права нинішнього власника квартири ОСОБА_1 .

Позивач звертався із заявою про скасування заходу забезпечення позову, однак ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019р. йому відмовлено.

Потім позивач звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про скасування державної реєстрації арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 4800701 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Рішенням державного реєстратора від 30.01.2020р. відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації обтяження за номером 4800701 на квартиру, оскільки ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р. по справі №2-394/04 не скасована в частині накладення арешту на квартиру.

Не погодившись з цим рішенням державного реєстратора, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора про визнання протиправним та скасування вказаного рішення, зобов`язання державного реєстратора внести відповідний запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020р. по справі №160/1827/20 позивачеві відмовлено у відкритті провадження, оскільки спір, який пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Через наявність запису про арешт, накладений ухвалою суду позивач позбавлений права вільно розпоряджатися своєю власністю.

На підставі викладеного, просив зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (справа №2-6237/2003, перереєстрований №2-394/2004), застосований як захід забезпечення позову.

Представник позивача - адвокат Лобода Ю.П. (діє на підставі договору від 07.11.2019р. і ордеру від 02.03.2020р. - а.с. 25 - 28) в засідання надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, без фіксації технічними засобами, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 59).

Відповідачі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в засідання, призначені на 27.05.2020р. і на 27.07.2020р. не з`явилися, про дату, час та місце слухання повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання (а.с. 64, 6951, 52).

Отже, належним чином повідомлені про розгляд справи судом відповідачі в засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за його відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання відзиву проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачі, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбав на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.07.2004р. у ОСОБА_5 , право власності зареєстроване 29.08.2004р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16 - 18).

Як вказує позивач, у серпні 2019 року він з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про наявність арешту квартири, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р.

Як видно з матеріалів основної справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2004р. по справі № 2-394/2004 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 190750 грн. борг. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 106 690 грн. основного боргу, 500 000 грн. неустойки, всього 606 690 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою суду від 23.09.2003р. з метою забезпечення позову, на квартиру АДРЕСА_2 накладено заборону вчинення нотаріальних дій щодо оформлення будь-яких правочинів, направлених на відчуження зазначеної квартири (а.с. 6).

Ухвалою суду від 04.11.2003р. за заявою ОСОБА_5 , який був власником квартири на той час, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 23.09.2003р. частково скасовані - в частині заборони вчинення нотаріальних дій з оформлення правочинів, направлених на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що у реєстрі наявний запис про арешт квартири, накладений ухвалою суду від 23.09.2003р. (а.с. 19-20).

08.10.2019р. адвокат Єлькін В.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 23.09.2003р. (а.с. 8-9).

Однак ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська року від 15.10.2019р. у задоволенні заяви відмовлено, з тих мотивів, що ухвалою суду від 04.11.2003р. за заявою ОСОБА_5 вжиті ухвалою суду від 23.09.2003р. заходи забезпечення позову були скасовані, ухвала є чинною (а.с. 10).

30.01.2020р. позивач через свого представника - адвоката Лободу Ю.П. звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про скасування державної реєстрації арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 4800701 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, додавши до заяви копії ухвал суду від 23.09.2003р., від 04.11.2003р., від 15.10.2019р. (а.с. 11 -12).

Рішенням державного реєстратора Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Письменникової Г.В. від 30.01.2020р. № 50886909 відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації обтяження за номером 4800701 на квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р. по справі №2-394/04 не скасована в частині накладення арешту на квартиру (а.с. 13)..

Не погодившись з цим рішенням державного реєстратора, 14.02.2020р. позивач через свого представника - адвоката Лободу Ю.П. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного реєстратора про визнання протиправним та скасування вказаного рішення, зобов`язання державного реєстратора внести відповідний запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020р. по справі №160/1827/20 позивачеві відмовлено у відкритті провадження, оскільки спір, який пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном має розглядатися в порядку цивільного судочинства (а.с. 14-15).

Через наявність запису про арешт за реєстраційним номером 4800701 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-6237/2003 від 23.09.2003р. позивач, який ж титульним власником квартири, позбавлений права вільно розпоряджатися своєю власністю.

Слід зазначити, що згідно із ч. 4. ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин 4 та 5 статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом як законний власник нерухомого майна (квартири), який не може вільно розпорядитися своєю власністю через наявність обтяжувального запису в реєстрі речових прав, а не стягувач у виконавчому провадженні, з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».

На означене майно у вересні 2003 році накладено арешт на підставі ухвали суду як захід забезпечення виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики, у справі, яка не стосується спірних боргових взаємовідносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до боржника ОСОБА_2 , стягувача - ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої накладено арешт, залучивши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, який виконує судові рішення, що відповідає вимогам процесуального закону і вищенаведеним роз`ясненням ВССУ, а тому боржник ОСОБА_2 і стягувач ОСОБА_3 є належними відповідачами у цій справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На майно власника накладений арешт, який перешкоджає йому вільно розпорядитися своєю власністю, тому з метою усунення перешкод у праві володіння і розпорядження майном власником (не стягувача у виконавчому провадженні) позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13.03.2019р. у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18). Такий правовий висновок урахований Верховним Судом, зокрема і у постанові від 22.05.2019р. по справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Представник позивача не наполягала на компенсації судових витрат у вигляді сплаченого судового збору (а.с. 30).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження НОМЕР_1 ), накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2003р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості (справа №2-6237/2003, перереєстрований №2-394/2004), застосований як захід забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.