Справа № 627/243/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вовк Л.В

з участю секретаря - Полешко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області про визначення розміру часток в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради про визначення розміру часток в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові ОСОБА_1 вказала , що на праві спільної сумісної власності , на підставі про право власності на житло від 26.05.1993 року , позивачу , її сину ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 . Чоловік помер в травні 1996 році , а син ОСОБА_2 в червні 2012 року. Після смерті чоловіка та сина відкрилася спадщина ,яка складається з частки спірної квартири. Позивач після смерті чоловіка прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, оскільки на момент його смерті проживала та була з ним зареєстрована в одній квартирі. Вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , однак ноартіус їй відмовив. Просила визначити , що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 складають по 1/3 кожному та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право приватної власності на 1/3 частину спірної квартири після померлого чоловіка.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов підтримав , просить задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено , що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Краснокутським районним комітетом приватизації від 26.05.1993 р., квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25.02.2014 року , встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з 1990 року по 03.05.1996 р . Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Краснокутськ , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 виданим Краснокутським відділом РАГСу Харківської області від 03.05.1996 р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом ДРАЦСу по Охтирському району РС Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області від 25.07.2013 р., ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина , яка складається з частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області від 23.09.2019 року , ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_1 до дня смерті за вище вказаною адресою.

Позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з заяво про оформлення спадкових справ , однак постановою нотаріуса від 20.09.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого. Крім того ,з постанови нотаріуса вбачається , що після померлого ОСОБА_3 спадкова справа не заведена .

Судом встановлено , що після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці , крім позивача відсутні , заповіт ним за життя не складався.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ( в ред.2004 р.) передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

У випадках відкриття спадщини до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати чинне на час її відкриття законодавство, а саме відповідні норми ЦК УРСР (ст. ст. 524-564).

Згідно з п. 1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадщина після померлого ОСОБА_3 відкрилася в березні 1996 року, тому суд застосовує норми ЦК УРСР ( в ред.1963 проку).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст . 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року ( в редакції чинній на момент відкриття спадщини), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки, що видана виконкомом Краснокутської селищної ради від 23.09.2019 р. , ОСОБА_1 , прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті чоловіка ОСОБА_3 , вступивши в управління спадковим майном , шляхом проживання, в спадковій квартирі АДРЕСА_1 з 1990 року року по день смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також положення п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року (яка була чинна на час відкриття спадщини), необхідно дійти до висновку, що ОСОБА_1 набула право власності шляхом фактичного вступу в управління та володіння всім належним майном після смерті ОСОБА_3 , а саме частки у квартирі .

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України ( в ред.2004 р.) власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю .

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними , якщо інше не встановлено за домовленністю співласників або законом.

Таким чином , суд дійшов висновку , оскільки квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та їх частки у праві спільної часткової власності є рівними, тобто складають по 1/3 частки кожному .

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач надала достатньо доказів на підтвердження позову , тому її позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 548,549 ЦК УРСР ( в ред.1963) , ст.ст.536,537 ЦК України ( в ред.2004 р.) , ст.ст. 10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області про визначення розміру часток в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити .

Визначити , що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 складають по 1/3 кожному.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 30.07.2020 року.

Реквізити сторін :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 ;

Відповідач : Краснокутська селищна рада Харківської області , юридична адреса : вул.Миру , 127 смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, 62002.

Суддя Л.В. Вовк