ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1502/20 Номер провадження 22-ц/814/1679/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Пікуля В.П., Одринської Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Миронець О.К., повний текст якого складений 12 червня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх вісімнадцятирічного сина ОСОБА_3 , який навчається на третьому курсі денного відділення Полтавського кооперативного коледжу. Відповідач жодних коштів на оплату за навчання сина не надає, у зв`язку з чим позивач і пред`явила вимогу про стягнення на свою користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01 квітня 2020 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01 квітня 2020 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги сину, не сплачує за його навчання, має заборгованість по сплаті аліментів за попередній період, інших дітей на утриманні не має та отримує заробіток.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Позиція інших учасників справи

29 липня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому ОСОБА_2 просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чиом не спростовують висновків суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 4606 від 07 лютого 2020 року, виданої КП «ЖЕО № 2», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 16).

З 01 вересня 2017 року (наказ № 179 від 04 серпня 2017 року) ОСОБА_3 навчається на контрактній основі на денному відділенні Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки. Термін навчання до 30 червня 2020 року. Стипендію не отримує (а.с.15).

Згідно з довідкою від 23 квітня 2020 року № КР-00000008, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільне підприємство «Кристал», ОСОБА_2 працює на вказаному підприємстві на посаді бригадира. Його дохід за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року склав 56 290 грн. (а.с. 44).

Крім того, відповідно до довідки б/н Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільне підприємство «Кристал» за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2020 року із заробітної плати ОСОБА_2 було утримано 49 868,23 грн. в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 52124335 з виконання виконавчого листа № 2-1580, виданого 03 вересня 2004 року Київським районним судом м. Полтави, про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття (а.с. 44).

Згідно з довідкою Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 07 травня 2020 року № 42818, станом на 01 квітня 2020 року, заборгованість ОСОБА_2 по вказаному виконавчому провадженні становила 29 044,37 грн. (а.с. 45).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Полтавська облпсихлікарня Полтавської обласної ради» від 10 червня 2020 року № 134 ОСОБА_1 працює у вказаній установі на посаді сестри-господині. ЇЇ дохід за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року склав 48 166,62 грн. (а.с. 62).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з обов`язковим урахуванням її потреби в отриманні матеріальної допомоги та наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 Сімейного кодексу України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 182 Сімейного кодексу Українип при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі ј частки від свого заробітку (доходу) щомісячно, а не у розмірі 1/6 як встановив суд першої інстанції. Більше того, твердження апелянта стосовно того, що ОСОБА_2 продав квартиру, але на утримання сина грошей не надавав, не підтверджується жодними письмовими доказами.

Ураховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, вартість навчання, розмір доходу, відрахувань та витрат обох батьків, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01 квітня 2020 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Киїівського районного суду м. Полтави від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2020 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді В.П. Пікуль

Т.В. Одринська