Житомирський апеляційний суд
Справа №289/260/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.,

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу № 289/260/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.24-25,54) просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000,00 грн. на кожну щомісячно, та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати фактичного припинення шлюбних відносин з 11.12.2019.

В обґрунтування позову зазначила, що із 30.05.2012 вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, а тому на теперішній час вони проживають окремо і діти перебувають на її утримання. Вказала, що відповідач офіційно не працює, проте має неофіційні джерела доходу, є працездатним, інших утриманців та фінансових зобов`язань не має.

Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто спільної згоди щодо сплати аліментів, тому просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 14.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 14.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 14.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що у нього в цілому незадовільний стан здоров`я та він не працює за станом здоров`я. Вказує, що посилання суду першої інстанції на наявність у нього нерухомого майна є безпідставними, оскільки вказана обставина свідчить про його витрати, а не доходи. Крім того, у належному йому будинку проживає дружина із дітьми. Інші доводи апеляційної скарги стосуються неправомірності судового рішення щодо відмови у прийнятті його зустрічної позовної заяви про виключення із актового запису відомостей про нього як батька ОСОБА_5 , оспорення його батьківства, а також щодо неправомірності розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 30.05.2012 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.15), від якого мають трьох дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.11,12,13).

Із Довідки ПП «Житлоремсервіс-9» від 14.02.2020 № 112 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ним трирічного віку.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що на її утриманні перебуває троє спільних із відповідачем дітей, вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має власного доходу для задоволення своїх потреб і потреб дітей, тому звернулася до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи, що діти проживають спільно з матір`ю, яка ними опікується постійно і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання та враховуючи досліджені обставини у їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей належить визначити аліменти в заявленому позивачем розмірі щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дітьми повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що троє малолітніх дітей, батьками яких записані сторони, проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, таким чином матір об`єктивно несе більші витрати, ніж батько відповідач по справі. Водночас ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5 до досягнення дитиною трирічного віку.

Із матеріалів справи також вбачається, що старша донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність, у зв`язку із чим має особливий режим життя (а.с. 14).

Колегія суддів зауважує, що визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для забезпечення належного розвитку дітей, відсутність у відповідача інших утриманців, а також відсутність істотних обставин, які могли б впливати на фінансову неспроможність відповідача надавати допомогу дітям до досягнення ними повноліття. При цьому суд також врахував необхідність витрат на поточне лікування дітей, а також те, що позивачка не ставила питання про стягнення додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом першої інстанції враховано положення ст. 182 СК України і обгрунтовано визначено розмір аліментів на утримання дітей.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо його незадовільного стану здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами. Подані ним медичні документи, а саме довідка дитячої клінічної лікарні про те, що він хворів у 1982 році (а.с.33), висновок проходження обстеження в 1999 році (а.с.34), консультативний висновок спеціаліста 2008 року (а.с.35) та виписки з медичної карти про звернення до лікаря в 2015 році (а.с.36,37) - не свідчать про наявність у нього тяжких захворювань, які перешкоджають йому працювати. Будь-яку групу інвалідності, яка обмежує працездатність особи ОСОБА_2 , не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову, що може означати, що він повністю заперечує позов і свій обов`язок утримувати дітей. Водночас апеляційна скарга не містить жодних посилань на те, що відповідач заперечує сплачути аліменти на утримання доньок - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що він не визнає сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та оспорює своє батьківство відносно нього, у зв`язку з чим ним було подано зустрічний позов, проте ухвалою суду від 06.04.2020 суддею було відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства.

Матеріали справи не містять процесуальних документів щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що згідно практики Європейського суду з прав людини в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), в справах які стосуються інтересів дітей основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Позов про стягнення аліментів повинен бути розглянутий в найкоротші терміни, підтвердженням чого є позиція законодавця, відображена в ст.430 ЦПК України, яка передбачає негайне виконання рішення про стягнення аліментів.

Натомість позов про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження запису про батька, неможливо розглянути в найкоротші терміни, оскільки предмет спору потребує проведення відповідних експертиз.

А тому, оскільки на момент розгляду позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записано відповідача, суд обгрунтовано стягнув аліменти на утримання цієї дитини.

Відповідач не позбавлений права звернутись з окремим позовом про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження запису про батька.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його зміни чи скасування в розумінні положень ст. 375 ЦПК України немає.

Згідно з п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Дана справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки вимоги про оспорювання батьківства у цій справі не розглядались.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Судді