РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира була придбана у власність її вітчимом ОСОБА_3 та її братом по лінії матері ОСОБА_4 згідно договору міни квартир від 31.03.1999 року, кожен з них був власником ? частки квартири, вони сумісно проживали у квартирі. 15.01.2015 року її вітчим склав заповіт у якому заповів їй усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він матиме право за законом. 20.05.2019 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті вітчима ОСОБА_3 на його ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше ніж вітчим, помер її брат по лінії матері, який був рідним сином її вітчима, ОСОБА_4 , якому належала друга ? частка вказаної квартири. Оскільки на момент смерті син та батько проживали разом у квартирі, тому її вітчим вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті свого сина, але ж документи вітчим на частку сина не переоформляв. 20.06.2019 року вона звернулась із заявою до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. з питання успадкування ? частки квартири, яка належала її брату по лінії матері ОСОБА_4 , яка, як вона вважає, після його смерті фактично перейшла у власність її вітчима, спадкоємцем за заповітом якого є вона. Приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, яка належала ОСОБА_4 , оскільки відсутні докази підтвердження факту родинних зв`язків між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у позові.

В судовому засіданні представник відповідача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона проживає в селі Нова Астрахань біля села Єпіфанівка в Кремінському районі Луганської області. Вона з 1995 року знає позивача та її родину, зокрема знає її вітчима ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_4 . Вітчим позивача та син вітчима позивача постійно проживали по АДРЕСА_2 , а вона, ОСОБА_5 , допомагала їм по господарству. Вона була на похоронах вітчима позивача та сина вітчима позивача. Син вітчима позивача ОСОБА_6 на день своєї смерті жив за вищевказаною адресою у селі Єпіфанівка разом із своїм батьком ОСОБА_7 .

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що позивач є його дружиною. Він знайомий з родиною дружини з 1990-х років, вони з нею кожні вихідні їздили в село Єпіфанівка, де постійно проживали вітчим позивача ОСОБА_3 та його син ОСОБА_6 . Син вітчима позивача ОСОБА_6 на день своєї смерті жив у селі Єпіфанівка разом із своїм батьком ОСОБА_7 .

Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 27 лютого 1998 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Сєвєродонецьк Луганської області, з 06.07.2000 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого міськ. РАЦС м. Рубіжне Луганської області, вбачається, що ОСОБА_9 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Рубіжне Луганської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08.09.1960 року зроблено відповідний запис № 644, батьком записаний ОСОБА_10 (російською), матір`ю ОСОБА_11 (російською).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Сєвєродонецьким відділом РАЦС Ворошиловградської області 29 грудня 1979 року, вбачається, що ОСОБА_12 (російською) та ОСОБА_9 (російською) уклали шлюб 29 грудня 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 29.12.1979 року зроблено запис № 1206, прізвище дружини після укладення шлюбу Сергеева (російською).

Копією договору міни квартир, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В. 31.03.1999 року, серії АВА № 874014, зареєстрованого в реєстрі за № 817, копією технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, підтверджується, що власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , були ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

З копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. 15.01.2015 року, серії НАЕ № 078132, зареєстрованого в реєстрі за № 63, вбачається, що ОСОБА_3 заповів усі його права та обов`язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 15.05.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у селі Єпіфанівка Кремінського району Луганської області, про що 15.05.2018 року складено відповідний актовий запис № 902.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. 20.05.2019 року, серії ННЕ № 932531, та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167237172 від 20.05.2019, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., вбачається, що ОСОБА_2 отримала спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка складається з ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та за нею зареєстровано право власності.

Згідно із копією відповіді на звернення № 411/02-14 від 20.06.2019 року приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О., з питання успадкування ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні докази підтвердження факту родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_7 .

09 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вищевказаної квартири, проте у відповіді (листі) нотаріуса було вказано, що відсутні докази підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому видати зазначену частку квартири неможливо.

З копії особової карточки № 743273 ОСОБА_3 головного технолога ПТО вбачається, що у графі склад сім`ї вказана дружина ОСОБА_13 , 1937 року народження та син ОСОБА_14 , 1967 року народження.

З копії автобіографії ОСОБА_3 від 25.07.1989 року, вбачається, що у нього є син ОСОБА_14 , 1967 року народження, який працює у Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд зазначає, що факт родинних відносин між померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , підтверджується копією особової карточки № 743273 ОСОБА_3 головного технолога ПТО, копією автобіографії ОСОБА_3 від 25.07.1989 року, копією військового квітка серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_3 , а також показаннями свідків, які є послідовними і не викликають у суду сумнівів в своїй достовірності.

Крім того, з показань свідків судом встановлено, що ОСОБА_3 та його син ОСОБА_6 , на момент смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали разом, за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, після смерті ОСОБА_4 його батько ОСОБА_3 прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів та показань свідків судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_4 він мав право власності на 1/2 частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , і це право в порядку спадкування за законом перейшло до його батька ОСОБА_3 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим позовна заява ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позов задоволено, проте відповідач в особі органу місцевого самоврядування не порушував своїми діями або бездіяльністю права позивача на спадкове майно. Отже, стягнення судових витрат з відповідача буде несправедливим та суперечитиме телеологічному (цільовому) тлумаченню статті 141 ЦПК України, згідно із яким, на думку суду, судові витрати стягуються з того відповідача, дії або бездіяльність якого спричинили виникнення судового спору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , як батька та сина.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт серії НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_3 прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 січня 2020 року.

Суддя Д.Б. Баронін