Справа №345/1833/20
Провадження № 2/345/722/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, суд -

встановив:

що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 2019 року , серія НОМЕР_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира згідно свідоцтва про право власності №490 від 02.09.1993 року належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Крім неї, спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4 є відповідачі по справі та її мати ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 21 травня 2020 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини, а саме ј частку квартири АДРЕСА_2 до Приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Гаврилюка Олега Ігоровича, однак листом від 21.05.2020 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах міститься розбіжність у площах даної квартири, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, яке видано 03.09.1993 року Відділом приватизації житла Калуської теплоелектроцентралі загальна площа квартири вказана 47,9 кв.м., а в технічному паспорті, виданому Івано-Франківським 24.12.2007 року з поточними змінами, проведеними 20.07.2010 року загальна площа квартири вказана 60, 2 кв.м., житлова площа 33, 3 кв.м. Вказана розбіжність зумовлена тим, що згідно Дозволу на виконання будівельних робіт №59 від 21.06.2006 року ОСОБА_4 здійснювалось влаштування лоджії до вищевказаної квартири із внесенням відповідних змін до технічного паспорту. З наведених підстав позивач просить визнати за нею право власності на 1/4 (одну четверту) частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 .

Від відповідача Калуської міської ради Івано-Франківської області подано відзив на позов у якому остання заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що оскільки спадкодавець не набув права власності на добудовану лоджію, а тому, в силу ст. 1218 ЦК України до спадкоємця не може перейти право власності на це майно. У такому випадку спадкоємець за життя повинен був належним чином зареєструвати у законний спосіб зареєструвати право власності на лоджію, щоб спадкоємці змогли її успадкувати, тому у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 50-52).

Позивач подала відповідь на відзив у якому заперечує позицію відповідача Калуської міської ради. Зокрема зазначає, що у даному випадку, її батьку був наданий відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт № 59 від 21.04.2006 року на влаштування лоджії до квартири АДРЕСА_3 , виданий структурним підрозділом самого ж відповідача - відділом архітектури та містобудування Калуської міської ради. Проте, мій батько, не встиг довести до логічного завершення добудову та отримати всі необхідні документи. Однак, були внесені зміни у технічний паспорт, що й зумовило наявність розбіжностей у площі спадкового майна та відмові нотаріуса у видачі Свідоцтва про право на спадщину, тому просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про підтримання позову, просила його задоволити, розгляд справи провести без її та позивача участі (а.с. 61).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про підтримання позову, просили його задоволити, а розгляд справи провести без їхньої участі (а.с. 44, 45).

Представник відповідача Калуської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 (а.с. 8, 9).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на ј частину квартири по АДРЕСА_4 (а.с. 15, 16, 17).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 03.09.1993 р. володільцями вказаної квартири площею 47,9 кв.м. по ј частці є спадкодавець, позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

21.04.2006 р. батькові позивача відділом архітектури та містобудування Калуської міської ради був наданий дозвіл на виконання будівельних робіт, а саме облаштування лоджії до спадкової квартири (а.с. 13).

Отже, спадкодавець мав законне право на добудову лоджії до спадкової квартири.

Внаслідок облаштування лоджії у квартирі по АДРЕСА_4 змінилася площа і технічний паспорт 20.07.2010 р. були внесені відповідні зміни і на даний час загальна площа вказаної квартири становить 60,2 кв.м., житлова площа 33,3 кв.м. (а.с. 11-12).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивач та відповідач являється єдиними спадкоємцями за законом першої черги.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, так як проживала на час смерті та після разом з батьком, що стверджується копією довідкою 05.02.2020 р. (а.с. 18).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовила від спадщини, що стверджується їхніми заявами від 05.02.2020 р. (а.с. 19, 24).

21.05.2020 р. нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на ј частку спадкової квартири з підстав наявності розбіжностей у правовстановлюючих документах у площах даної квартири, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, яке видано 03.09.1993 року Відділом приватизації житла Калуської теплоелектроцентралі загальна площа квартири вказана 47,9 кв.м., а в технічному паспорті, виданому Івано-Франківським 24.12.2007 року з поточними змінами, проведеними 20.07.2010 року загальна площа квартири вказана АДРЕСА_5 , 2 кв.м., житлова площа 33, 3 кв.м. (а.с. 29).

Згідно копії технічного паспорта від 24.12.2007 р. квартира по АДРЕСА_4 не містить самочинного будівництва (а.с. 11-12)

Вирішуючи даний спір, виходячи з аналізу досліджених наявних доказів, суд вважає, що площа спірної квартири змінена на законних підставах, оскільки спадкоємець на законних підставах здійснив добудову лоджії згідно згаданого судом вище дозволу на виконання будівельних робіт, а саме облаштування лоджії.

Також, суд бере до уваги, що даний дозвіл був наданий спадкоємцю самим відповідачем - Калуською міською радою.

Згідно копії технічного паспорта на спадкову квартиру, встановлена можливість надійної експлуатації добудованої лоджії, тобто дана лоджія побудована без порушення будівельних та технічних норм (а.с. 63-64).

Відповідно вимог ст. 100 ЖКУ РСР, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Виходячи з положення вказаної норми закону, спадкодавцю не потрібно було вводити в експлуатацію добудовану лоджію, і матеріалами справи та дослідженими доказами не встановлено та не доведено того, що при добудові лоджії спадкодавець здійснив втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Таким чином, суд вважає, що спадкодавець при добудові лоджії фактично дотримався всіх законодавчих норм для її облаштування, і вона не є об`єктом самочинного будівництва, і не потребувала відповідної реєстрації, як зазначає, відповідач Калуська міська рада.

Суд також звертає увагу на те, що спірна лоджія об лаштована на прибудинковій території загального користування і згідно чинного законодавства не підлягає окремому виділенню, тому посилання відповідача Калуської міської ради на ст. 376 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма закону не регулює дані спірні правовідносини відносно добудови лоджії до спадкової квартири.

Відповідачі на спадкове майно не претендують.

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 1268-1270, 1269, 1273 ЦК України, ст. 100 ЖКУ РСР та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/4 (одну четверту) частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: