Справа № 947/4385/20
Провадження № 2/947/2139/20
22.07.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання - Белінська Ганна Сергіївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
02.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України.
Ухвалою суду від 12.03.2020 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
До судового засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання повторно не з`явились, повідомлялись належним чином, правом на подання відзиву на позов або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористались.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що в договорі купівлі-продажу вказаної квартири зазначено, що продавець гарантує, що квартира вільна від будь-яких майнових прав, претензій третіх осіб, позивач ОСОБА_1 дізналася, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому позивач зазначає, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі, не ведуть з позивачем спільне господарство, не приймають участь в утриманні квартири та жодних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Реєстрація відповідачів порушує права позивача ОСОБА_1 як власника квартири, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено судом, 20.02.2020 року ОСОБА_5 передав у власність (продав), а ОСОБА_1 прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі житловою - 17,6 кв.м. /а.с.10/.
Згідно повідомлень кур`єрської доставки "Південний експрес" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні за адресою: АДРЕСА_2 . Судові повістки, направлені відповідачам Укрпоштою також повернуті до суду без вручення.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій на теперішній час крім позивача зареєстровані також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були зареєстровані за вказаною адресою на час придбання позивачем даної квартири. При цьому відповідачі у вказаній квартирі не проживають, не ведуть з позивачем спільне господарство, не приймають участь в утриманні квартири та жодних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несуть.
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Оскільки, факт реєстрації відповідачів призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивачів порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення суду складено 03.08.2020 року.
Суддя Васильків О. В.