ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9943/18Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/49/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

сторін: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування Терно- пільської міської ради - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради

- Мелих О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/9943/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 9 вересня 2019 року ухваленого суддею Чорною В.Г., повний текст якого складено 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи органу опіки та піклування Тернопільської міської ради - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації - служби у справах дітей Зборівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 28 липня 2011 року по 11 грудня 2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , який розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу залишився жити разом зі відповідачкою. Офіційно він працює у Польщі, має можливість приїжджати в Україну тоді, коли на заводі вихідний день або відпустка. Оскільки ОСОБА_4 перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною і не дає приймати участь у її вихованні, просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зобов`язавши відповідачку надати йому можливість спілкування з сином, з можливістю залишати сина в нього на нічліг, а також визначити наступні способи його участі у вихованні сина: побачення п`ять разів на тиждень; спільний відпочинок: частину сезонних канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Рішенням Зборівського районного суду від 9 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх сином ОСОБА_5 .

Визначено участь ОСОБА_3 у вихованні неповнолітнього сина, шляхом встановлення ОСОБА_3 побачень з дитиною два рази в місяць тривалістю дві години упродовж часу вільного від навчання та дати узгодженої з ОСОБА_4 у її присутності за узгодженим попередньо місцем проживання дитини та її матері: АДРЕСА_1 чи батька дитини: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Зборівського районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування вимог посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що рішення порушує його права та інтереси, оскільки визначена судом кількість часу для спілкування не може забезпечити нормального спілкування та виховання та порушує норми сімейного кодексу. Три роки син проживав з ним, знає його та любить. Представник органу у справах дітей приходив до нього та бачив умови, які визнав хорошими.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка представляє інтереси позивачки ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду без змін. Вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не довів про наявність перешкод у спілкуванні з сином, не надав суду Висновку органу опіки та піклування. В нього відсутній контакт з дитиною, що свідчить про безпідставність його позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник відповідачки апеляційну скаргу заперечила, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Представник органу опіки та піклування Тернопільської міської ради покладається на думку суду.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам цивільно-процесуального закону відповідає не в повному обсязі.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначивши спосіб у спілкування батька з дитиною, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для задоволення вимог. Однак повністю з рішенням суду погодитись не можна, оскільки воно прийнято без письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, який є обов`язковим при вирішенні даної категорії справ.

За таких обставин, рішення суду не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2011року по 11 грудня 2015 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду в 2015 році ( справа №607/16677/15-ц.) шлюб між сторонами розірвано .

У сторін від даного шлюбу народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження .

Малолітній ОСОБА_5 постійно з матір`ю в м.Тернопіль.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості спілкування та виховання малолітньої дитини, а тому просив суд побачення п`ять разів на тиждень; спільний відпочинок: частину сезонних канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи відсутній письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Так, на думку судової колегії, встановлений судом першої інстанції порядок участі батька у вихованні сина є необґрунтованим, оскільки встановлений без висновку органу опіки і піклування.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ухвалою суду від 14 листопада 2019 року зобов`язано орган опіки та піклування Тернопільської міської ради надати Тернопільському апеляційному суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи органу опіки та піклування Тернопільської міської ради - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації - служби у справах дітей Зборівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З висновку, наданого органом опіки та піклування за №1154 від 11.12.2019 року щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_5 вбачається, що виходячи з інтересів дитини рекомендовано батькові ОСОБА_3 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_5 відповідно до графіку спілкування в такі дні: 1-3 субота з 14. год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; 2-4 неділя з 14 год.00 хв. до 17 год. 00 хв. Побачення мають відбуватися за попереднім погодженням з матір`ю дитини. Рекомендовано матері ОСОБА_4 поважати права батька ОСОБА_3 , не чинити перешкод у спілкуванні з сином. Рекомендовано батькові ОСОБА_3 не порушувати графік побачень, приділяти дитині увагу і турботу.

Доводи представника позивача ОСОБА_3 , що висновок органу опіки і піклування не враховував інтереси батька, зокрема не передбачає порядок участі батька у вихованні сина під час канікул, зокрема можливість батьку забирати дитину на тиждень на канікули, можливості безперешкодного спілкування по телефону та можливості забирати сина на нічліг по місцю проживання, не заслуговують на увагу колегії суддів як не обгрунтовані.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В суді апеляційної інстанції представник органу опіки і піклування пояснила, що при проведенні бесіди з малолітнім ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що дитина не пам`ятає біологічного батька позивача по справі, зі слів матері батько не спілкувався з сином біля двох років, а тому запропонований спосіб участі батька у вихованні дитини допоможе налагодити зв`язок між батьком та дитиною.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, поскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька.

Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини.

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Під час вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини колегія суддів бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим, з урахуванням всіх обставин справи, досліджених судом доказів та інтересів дитини, визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином згідно висновку, наданого органом опіки та піклування за №1154 від 11.12.2019 року щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_5 .

На думку колегії суддів саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином та визначити їх наступним чином: 1-3 субота з 14. год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; 2-4 неділя з 14 год.00 хв. до 17 год. 00 хв. Побачення мають відбуватися за попереднім погодженням з матір`ю дитини. Зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 9 вересня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення ОСОБА_3 побачень з дитиною в такі дні: 1-3 субота з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; 2-4 неділя з 14 год.00 хв. до 17 год. 00 хв. Побачення мають відбуватися за попереднім погодженням з матір`ю дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 січня 2020 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

З.Є. Ткач