Провадження № 2/496/1569/20
У Х В А Л А

31 липня 2020 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю транспортної компанії «Бласко», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1.1.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем стягується судовий збір у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, у позовній заяві ОСОБА_1 ціна позову не зазначена, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (Постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц).

Таким чином, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, що складає 840,80 грн., але позивач не сплатив судовий збір, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р. (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи).

Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Крім того, позивач не зазначив у позовній заяві щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; відсутній також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. п. 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК).

До того ж, до позовної заяви додана ксерокопія постанови суду, яку неможливо прочитати.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 176, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю транспортної компанії «Бласко», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в частині визначення розміру судового зборупротягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Суддя О.І. Трушина