ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1957/19 Номер провадження 22-ц/814/1230/20Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув у м.Полтаві в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та адвоката Репала Дениса Олександровича, представника ОСОБА_1 , на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року (час ухвалення судового рішення з 10:52:08 год. до 13:08:29 год., дата виготовлення повного тексту рішення - 11 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ПП «Транс Логістик» про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просила:

- стягнути з ПрАТ «СК «УСГ» на її користь 139 607 грн. страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого,

- стягнути з ПП «Транс Логістик» на її користь 45 324 грн. різниці між загальним розміром моральної шкоди, завданої їй смертю потерпілого та сумою страхового відшкодування такої шкоди, виплаченої на її користь ПрАТ «СК«УСГ» ,

- вирішити питання судових витрат.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 19.10.2018 року внаслідок ДТП за участю водія ПП «Транс Логістик» ОСОБА_2 помер її син ОСОБА_3 . Даними діями їй завдано матеріальної та моральної шкоди, що полягає у витратах на поховання, позбавлення права на отримання утримання від сина, оскільки вона є інвалідом першої групи. Незважаючи на її численні звернення до ПрАТ «СК«УСГ», їй було виплачено лише 44 676 грн. страхового відшкодування моральної шкоди. У здійсненні інших страхових виплат безпідставно відмовлено. Оскільки ПрАТ «СК «УСГ» їй сплачена моральна шкода у розмірі 44 676 грн, то ПП «Транс Логістик» повинен відшкодувати різницю від оціненої нею шкодою у розмірі 90 000 грн., а саме 45 324 грн.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2019 року затверджена мирова угода, укладена між ПП «Транс Логістік» і ОСОБА_4 ; закрите провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Транс Логістік» (т.1 а.с.221-224).

З урахуванням заяв про збільшення і про зменшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.168-175, 189-192) ОСОБА_1 остаточно просила ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Українська страхова група» на її користь 129 963 грн. 40 коп. страхового відшкодування з урахуванням пені за 124 днів прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми 134 028 грн. станом на 18 листопада 2019 року.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 01.02.2020 року по 31.01.2023 року в сумі 67 014 грн, а з 01.02.2023 року - в розмірі 1 861,50 грн. щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового відшкодування в розмірі 110 711,95 грн.; матеріальну шкоду на поховання в розмірі 5 579 грн.; пеню в розмірі 8 140,6 грн; три відсотки річних від простроченої суми, що становить 739,86 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ПрАТ «СК «УСГ» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди на поховання у розмірі 5 579 грн., пені у розмірі 8 140,36 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить 739,86 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Також просило, змінити рішення в частині стягнення з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у зв`язку зі смертю годувальника: стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування одноразово, за один рік, з 01.03.2020 року по 31.02.2021 року в сумі 22 338 грн., а з 01.03.2021 року в розмірі 1 861,50 грн. щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового відшкодування в розмірі 107 908,55 грн. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги накладні та рахунок на загальну суму 5 579 грн, оскільки вони не є розрахунковими документами та не підтверджують витрати ОСОБА_1 на поховання потерпілого в розумінні ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому ці витрати, начебто понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню, як і пеня та три проценти річних, що нараховані на суму одноразової виплати за три роки.

Не взято до уваги копію платіжного доручення № 5554 від 25 лютого 2020 року, згідно якого позивачу сплачено кошти, пов`язані з втратою годувальника, в розмірі 1 861,50 грн. за лютий 2020 року, отже судом неправильно визначений залишок ліміту страхових виплат.

Звертається увага на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що відповідач почав виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів лише після звернення позивача до суду, оскільки лише 25.11.2019 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» надійшов повний пакет необхідних для нарахування страхових виплат від ОСОБА_1 , 03 грудня 2019 року страховою компанією складено акт № ДКЦВ-17691/2 та виплачено страхове відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника за період з 19 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 26 721 грн. 55 коп.

Стверджується, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу відповідачу, ухваливши стягнути одноразово страхове відшкодування за три роки, чим збільшено фінансове навантаження на ПрАТ «СК «УСГ».

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат, а саме: 13 000 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу та 1 998,99 грн. компенсації вартості проїзду адвоката до суду, постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів понесених судових витрат позивачем, оскільки матеріали справи містять договір, укладений з адвокатом, квитанцію про оплату послуг адвоката, адвокат приймав участь в судових засіданнях та подавав процесуальні документи, які є у справі.

Суд першої інстанції не взяв до уваги також те, що для того, щоб адвокат приймав участь у судових засіданнях, йому потрібно було приїхати до смт.Кобеляки на автомобілі і позивач оплачувала витрати на пальне.

Висновки суду першої інстанції не узгоджуються правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Заявлені до стягнення судові витрати є співмірними з обсягом виконаної роботи з урахуванням відрядження до іншого міста.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «УСГ» адвокат Репало Д.О., представник, ОСОБА_1 , навів детальні обґрунтування своїх заперечень на кожен з доводів апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін у частині задоволених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ПрАТ «СК «УСГ» необхідно задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, 19 жовтня 2018 року близько 19 години 50 хвилин, в темний час доби, на автодорозі Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка від с.Бутенки Кобеляцького району у напрямку м. Кобеляки рухався автомобіль MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який, рухаючись по вул. шосе Полтавське в межах с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області, в районі нерегульованого перехрестя з вулиці Миру скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 і вийшов на смугу руху вказаного транспортного засобу із-за задньої частини невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу, що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_3 , є сином ОСОБА_1 (т.1 а.с.16).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту, слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 31 січня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000502 від 20 жовтня 2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З цієї постанови вбачається, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стали порушення вимог п.п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, 4,14 (а) Правил дорожнього руху України пішоходом ОСОБА_3 (т.1 а.с.33-35).

Згідно накладних та рахунку від 20 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбала ритуальні товари, пов`язані з похованням сина ОСОБА_5 на загальну суму 5 579 грн (а.с.24-26).

Як вбачається з полісу № НОМЕР_2 , транспортний засіб MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 належить ПП «Транс Логістик» та був забезпечений в ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» (т.1 а.с.76).

ПП «Транс Логістик» повідомило ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про дорожньо-транспортну пригоду 24.10.2018 року (т.1 а.с.77-78).

18 квітня 2019 року, 05 червня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 02 жовтня 2019 року, 02 жовтня 2019 року та 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявами про одноразову виплату страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого (т.1 а.с.37-39, 41-42, 117, 153).

З відповідей ПрАТ «СК «УСГ» від 14 травня 2019 року, 22 липня 2019 року, вбачається, що відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування - моральної шкоди в сумі 44 676 грн, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, однак, щодо виплати витрат на поховання ОСОБА_1 відмовлено, в зв`язку з тим, що надані нею накладні та рахунок не являються розрахунковими документами. Також відмовлено у виплаті відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, в зв`язку з ненаданням позивачем довідки про розмір пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Також повідомлено, що виплата страхового відшкодування здійснюється лише рівними частинами (т.1 а.с.40, 43, 156).

Відповідно розрахунку ПрАТ «СК «УСГ» та страхового акту № ДКЦВ-17691 суму страхового відшкодування (моральна шкода) виплачено ОСОБА_1 24 липня 2019 року у розмірі 44 676 грн. (т.1 а.с.84-86).

Згідно розрахунку ПрАТ «СК «УСГ» та страхового акту № ДКЦВ-17691/1 сума страхового відшкодування (витрати на нагробний пам`ятник) виплачено ОСОБА_1 15 жовтня 2019 року у розмірі 10 450 грн.(т.1 а.с.154-157).

27 липня 2019 року ПрАТ «СК «УСГ» надсилався запит до Кобеляцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про надання інформації щодо отримання ОСОБА_1 пенсії в зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 (а.с.83), однак інформація на даний запит не надана з посиланням на конфіденційний характер запитуваної інформації (т.1 а.с.87-88).

Відповідно кошторису ПрАТ «СК «УСГ», страхового акту № ДКЦВ-17691/2, платіжного доручення № 29536 за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року виплачено ОСОБА_1 03 грудня 2019 року страхове відшкодування у розмірі 26 721,55 грн. (т.1 а.с.193,202-206).

Згідно платіжного доручення № 2710 від 31 січня 2020 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 1 861,50 грн. страхового відшкодування за січень 2020 року (т.1 а.с.238-240).

Згідно платіжного доручення № 5554 від 25 лютого 2020 року ПрАТ «СК «УСГ» виплачено ОСОБА_1 1 861,50 грн. страхового відшкодування за лютий 2020 року (т.2 а.с.5-6).

ОСОБА_1 має похилий вік (79 років), є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного догляду, має ряд захворювань (т.1 а.с.21-22, 249).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є особою похилого віку, якій виповнилося 79 років, є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного догляду, має ряд захворювань, а також те, відповідач почав виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів лише після звернення позивача до суду, що є виключними обставинами, тому вважав за можливе стягнути шкоду, передбачену ст.1200 ЦК України, одноразово за три роки в сумі 67 014 грн., іншу частину стягувати щомісячними платежами довічно, в межах суми страхового відшкодування у сумі 110 711,95 грн.

Також суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення витрат на поховання у розмірі 5 579 грн., пені у сумі 8140,36 грн у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на час розгляду справи, три відсотки річних від простроченої суми у сумі 739,86 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування коштів, понесених позивачем за надання їй правничої допомоги та витрат на придбання пального, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів у підтвердження цих вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «УСГ», апеляційний суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України і ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода, зокрема, відшкодовується батькам (усиновлювачів), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, інвалідам - на строк їх інвалідності (п.2,п.3 абзацу другого частини першої ст.1200 ЦК України).

Частиною другою ст.1200 ЦК України передбачено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду) та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Частиною третьою ст.1200 ЦК України встановлено, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів.

Згідно ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до частини першої ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Страховик зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини першої ст. 988 ЦК України).

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша ст.992 ЦК України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина перша статті 624 ЦК України).

Пунктом 23.1 ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Нормами ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано проведення страховиком виплат, пов`язаних із смертю потерпілого:

п.27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди;

п.27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на день настання страхового випадку;

п.27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи: її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальної розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами;

п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

п.27.5. - відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до пункту 34.1 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно пункту 35.2 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви про страхове відшкодування додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Статтею 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Пункт 36.2:

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили;

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

пункт 36.5 - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Це положення закону кореспондується з приписами пункту третього частини першої ст.20 Закону України «Про страхування», згідно яких страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Вимога про відшкодування витрат на поховання в розмірі 5 579, 00 грн.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.1 ст. 11 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством. Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Пунктом 2.2. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Документальне відображення записів у бухгалтерському обліку регламентовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704.

Пунктом 2.4. Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:

-найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ;

- назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції;

- одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі);

- посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У підтвердження витрат на поховання ОСОБА_1 надано суду накладні від 20.10.2018 року на придбання у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 вінків на суму 1 141 грн. та речей для поховання на суму 1 730 грн., а також рахунок № 2010 від 20.10.2018 року на придбання у ОСОБА_7 речей для поховання на суму 2 708 грн. (т.1 а.с.24-26).

Дослідивши зміст наданих ОСОБА_1 документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані докази є первинними документами, які оформлені відповідно до вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», і достовірно підтверджують факт здійснення позивачко витрат на придбання ритуальних товарів, необхідних для проведення поховання.

Таким чином доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «УСГ» в цій частині є необґрунтованими.

Вимога про відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку зі смертю годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження сплати коштів пов`язаних з втратою годувальника, ПрАТ «СК «УСГ» надано копію платіжного доручення № 5554 від 25 лютого 2020 року, згідно якого позивачу сплачено кошти, пов`язані з втратою годувальника в розмірі 1 861,50 грн. за лютий 2020 року ( т.2 а.с.4)

Визначаючи розмір сплачених страхових платежів, суд першої інстанції не врахував цей платіж, а тому слід погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив загальний розмір сплаченого страхового відшкодування та, відповідно, розмір залишку ліміту страхування.

Відповідно платіжного доручення № 29536 ПрАТ «СК «УСГ» сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року у розмірі 26 721,55 грн. (т.1 а.с.105).

Згідно платіжного доручення №2710 від 31.01.2020 року ОСОБА_1 виплачено 1 861 грн. 50 коп. страхового відшкодування за січень 2020 року (т.1 а.с.239).

Згідно платіжного доручення №5554 від 25.02.2020 року ОСОБА_1 виплачено 1 861 грн. 50 коп. страхового відшкодування за лютий 2020 року (т.2 а.с.5).

Згідно полісу № АК/8795333 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 200 000 грн. (т.1 а.с.76)

Таким чином, ПрАТ «СК «УСГ» виплатило ОСОБА_1 26 721,55 + 1 861,50 + 1 861, 50 = 30 444, 55 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 44 676 грн. страхового відшкодування (моральна шкода), 10 450 грн. страхового відшкодування (витрати на надгробний пам`ятник), а всього 85 570,55 грн.

Враховуючи витрати на поховання, присуджені судовим рішенням у розмірі 5 579 грн., залишок ліміту страхового відшкодування складає: 200 000 - 85 570, 55 - 5 579 = 108 850, 45 грн.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції у частині стягнення страхового відшкодування одноразово за три роки, оскільки вік позивачки - 79 років, стан її здоров`я - інвалід першої групи безстроково, який потребує постійного догляду, відсутність у позивачки інших родичів, які б могли надавати їй допомогу, є істотними обставинами у розумінні абзацу 2 ч.1 ст. 1202 ЦК України.

Отже, з урахуванням встановлених обставин з ПрАТ «СК «УСГ» слід стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку із смертю годувальника одноразово за три роки з 01 березня 2020 року по 01 березня 2023 року у сумі 67 014 грн., а з 01 березня 2023 року - по 1 861 грн. 50 коп. довічно щомісячно у межах страхового ліміту в розмірі 108 850 грн. 45 коп.

Вимога про стягнення пені (неустойки) та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового платежу.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, законодавством передбачене нарахування пені за прострочення страховика у разі його наявності, а також, зважаючи на юридичну природу спірних правовідносин, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України.

При цьому, нарахування трьох відсотків річних на прострочену суму здійснюється незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Основою для розрахунку пені і трьох відсотків річних є розмір простроченої суми страхового відшкодування і тривалість прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що 18 квітня 2019 року відповідач отримав від позивача необхідні документи для прийняття рішення про сплату страхового відшкодування по витратам на поховання у сумі 5 579 грн. (т.1 а.с.37-40), проте упродовж 90 днів, тобто до 17 липня 2019 року (п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») не ухвалив рішення про сплату страхового відшкодування.

У заявах про збільшення і про зменшення позовних вимог (т.1 а.с.168,189) позивач просить стягнути пеню і три відсотки річних за станом на 18 листопада 2019 року, отже період (тривалість) прострочення становить з 17 липня 2019 року по 18 листопада 2019 року.

Суд першої інстанції нарахував пеню і три відсотки річних на суму 72 593 грн., яка складається з одноразової страхової виплати за три роки у сумі 67 014 грн. і страхового відшкодування витрат на поховання у сумі 5 579 грн.

З таким розрахунком апеляційний суду не погоджується, оскільки ні ЦК України, ні ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не покладає на страховика обов`язок здійснити одноразову страхову виплату за три роки, це є право страховика, але не обов`язок.

Отже, слід виходити з того, що мало місце прострочення страховика лише у частині сплати страхового відшкодування по підтвердженим витратам на поховання.

Розрахунок пені проводиться за формулою: сума заборгованості/кількість днів у році Х кількість прострочених днів Х подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення = пеня)

Дата початкуКінцева датаКількість днів у роціСума боргуПодвійна облікова ставка НБУ на даний періодКількість прострочених днівпеня
17.07. 201918.07.90,35015,35
19.07.201905.09.90,3449254,65
06.09.201924.10.90,3349247,16
25.10.201918.11.90,3125118,46
Всього 625,62

Три відсотки річних розраховуються за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).

3% річних за період з 17.07.2019 року по 18.11.2019 року, складають: 5 579 Х 3% Х 124/ 365 = 56,86 грн.

Отже, з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання і 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, тобто всього 682 грн. 48 коп.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведені правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 690/408/17.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася позивачу на підставі довіреності від 02.08.2019 року ОСОБА_10 та на підставі ордеру і договору про надання правничої допомоги адвокатом Репалом Д.О. (т.1 а.с.127, 182, т.2 а.с.10-11).

Позивачем надано довідку про обсяг роботи за договором про надання правничої допомоги від 28 лютого 2020 року, відповідно до якого адвокатом Репалом Д.О. отримано від ОСОБА_1 13 000 грн. за правничу роботу яка складається:

з юридичного аналізу спірної ситуації, надання консультацій та роз`яснень, вивчення судової практики Верховного суду у подібних справах та встановлення правових висновків, які можуть бути застосовані у даному спорі - 2 години

підготовки позовної заяви - 6 годин

складання відповіді на відзив ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» - 3 години

складання заяви щодо подання ПП «Транс Логістик» заяви по суті справи, вчинення якої не передбачено ЦПК України, та закінчення строку, встановленого судом для подання відповідачем відзиву на позовну заяву (19 вересня 2019 року); Складання заяви щодо розгляду справи (23 вересня 2019 року); Складання заяви щодо подання ПП «Транс Логістик» відзиву із закінченням строку, встановленого судом для вчинення такої процесуальної дії (23 вересня 2019 року) - 4 години;

складання заяви про збільшення позовних вимог (11 листопада 2019 року) З години;

складання заперечення проти додаткового пояснення ПрАТ «СК «УСГ» від 05.12.2019 року (13 грудня 2019 року) - 3 години;

участь у судових засіданнях - 3 судових засідання. Четверте засідання призначено на 02.03.20 р., грошові кошти на проїзд вже отримані адвокатом у сумі 500 грн., тому дана дія описується зараз для подання цього документу до суду,

та 2000 грн. витрат понесених адвокатом на проїзд із м.Полтави автомобілем (т.2 а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Репало Д.О. був присутній в судових засіданнях, які відбулись 18.11.2019 року, 17.12.2019 року, 28.01.2020 року, 02.03.2020 року (т.1 а.с.184, 220, 231; т.2 а.с.15).

Згідно квитанції № б/н від 28.02.2020 року ОСОБА_1 здійснено оплату витрат, пов`язаних із розглядом справи на суму 13 000,00 грн. (оплата за правничу допомогу адвоката за договором від 28.02.2020 року у справі №532/1957/19 (т.2 а.с.14).

Як вбачається з єдиного реєстру адвокатів України, основним робочим місцем перебування адвоката Репала Д.О. є АДРЕСА_1 .

Згідно квитанцій «Торгового дому Автотранс-ОЙЛ» від 18.11.2019 року, 16.12.2019 року, АЗС №18 від 28.01.2020 року та 02.03.2020 року, наданих адвокатом Репалом Д.О. в судовому засіданні суду першої інстанції 02.03.2020 року, ОСОБА_1 купувала пальне на загальну суму 1 998,99 грн. для проїзду адвоката Репало Д.О. до Кобеляцького районного суду Полтавської області (т.2 а.с.13).

Відшкодування витрат, пов`язаних з явкою представника сторони до суду, передбачені ст.138 ЦПК України.

Оцінивши наведені докази, апеляційний суд визнає їх належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивача відповідає критеріям, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України, при цьому відповідачем не заявлено обґрунтованих доводів стосовно не співмірності витрат на правничу допомогу (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Отже, ОСОБА_1 має право на відшкодування понесених нею судових витрат з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених вимог.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, при цьому рішенням на відповідача покладений обов`язок здійснювати періодичні платежі упродовж по суті невизначеного строку, апеляційна скарга відповідача задоволена частково, то апеляційний суд приходить до висновку про неможливість точно визначити пропорційність задоволених вимог, у зв`язку з чим судові витрати слід розподілити порівну.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, з ПрАТ «СК «УСГ» необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768, 40 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційні скарги задоволено частково.

Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення з іншої сторони - ПрАТ «СК» УСГ», 13 000/2 = 6 500 грн. судових витрат понесених на оплату правничих послуг адвоката та 1 998,99 /2 = 999,50 грн. витрат понесених на купівлю пального.

При апеляційному оскарженні рішення ПрАТ «СК» УСГ» сплачено 1 949 грн. 45 коп. судових витрат (т.2 а.с.40). Апеляційна скарга ПрАТ «СК» УСГ» задоволена частково, проте ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, отже ПАТ «СК» УСГ» має право на відшкодування 1 949,45 / 2 = 974,73 грн. судових витрат за рахунок держави.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п. 2, ст.376 ч.1 п.1,3,4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката Репала Дениса Олександровича , представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 1.03.2020 по 31.03.2023 року в сумі 67 014 грн. (шістдесят сім тисяч чотирнадцять), а з 01.04.2023 року - в розмірі 1861,50 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят одна грн. 50 коп.) щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового ліміту в розмірі 108 850,40 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 5 579 грн. страхового відшкодування витрат на поховання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 625,62 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання і 56,86 грн. три відсотки річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 6 500 грн. витрат з оплати правничої допомоги, 999 грн. 50 коп. витрат на купівлю пального.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір на користь держави у розмірі 768, 40 грн.

Витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 974,73 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29.07.2020 року.

Головуючий суддя: О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

В.М. Триголов