Справа № 159/366/20
Провадження № 2/159/399/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Кузьміної А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 - батько позивача. Від імені батька 23.09.1998 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С. було посвідчено заповіт на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на користь позивача. 01.10.1998 року був посвідчений секретарем Білинської сільської ради заповіт, яким зроблено розпорядження в користь позивача щодо всього майна, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що ОСОБА_7 буде мати на час смерті, і, в тому числі, житловий будинок, що знаходиться в с. Білин Ковельського району Волинської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_8 . Після відкриття спадкової справи на нерухоме майно, нотаріусом було роз`яснено позивачу, що житловий будинок в АДРЕСА_2 належить не лише матері позивача - ОСОБА_8 , а й батьку - ОСОБА_7 , а земельна ділянка під вказаним будинком перебуває у повній власності ОСОБА_7 .

В подальшому, позивач звернулась в Білинську сільську раду Ковельського району, де їй було повідомлено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 не був зареєстрований на території Білинської сільської ради, а також повідомлено, що 01.10.1998 року секретарем Білинської сільської ради від імені батька був посвідчений заповіт на все майно на користь позивача та 21.11.2019 року їй було видано дублікат вказаного заповіту.

Позивач стверджує, що їй не було відомо про посвідчений 01.10.1998 року заповіт на все майно в її користь. Також вона була впевнена, що разом з батьком ОСОБА_7 була зареєстрована також і мати ОСОБА_8 , яка є його спадкоємцем і яка мала спадкувати після його смерті.

Як зазначає позивач, отримавши в сільській раді заповіт, вона звернулась до нотаріуса, щоб оформити спадщину, проте нотаріус усно повідомив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась, адже ніхто з спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини.

Позивач вказує, що вона з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки з 2008 року по 2016 рік вона працювала двірником в РЖКП № 1, з 2016 року по 2017 рік працювала підсобником на кухні в Загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1, з 2017 року по даний час працює прибиральницею в Загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №7, та з 2014 року мала ненормованих робочий графік за місцями роботи. Також з 2014 року у позивача погіршився стан здоров`я та вона періодично зверталась до лікарів. Крім цього, однією з причин пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом є відсутність відомостей про існування заповіту в її користь.

Враховуючи викладене, позивач просила визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька - ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2020 року до участі в даній справі залучено ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якості співвідповідачів.

Відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Зокрема, відповідач зазначає, що як і позивач, він вважав, що одноосібним власником житлового будинку по АДРЕСА_2 та розташованих в межах села земельних ділянок, була їх мати - ОСОБА_8 . Тому, після смерті їх батька ОСОБА_7 , за життя матері жодних питань про поділ належного батькові спадкового майна між дітьми не виникало. Мати відповідача - ОСОБА_8 була учасником війни, інвалідом І-ї групи, та потребувала постійного догляду, а тому, між дітьми була досягнута усна домовленість про те, що спадкове майно після смерті матері перейде тому з дітей, хто її доглядатиме до смерті.

Так, відповідач стверджує, що саме він та його дочка ОСОБА_9 здійснювали догляд за ОСОБА_8 в останні роки її життя після смерті батька ОСОБА_7 . Відповідач останні сім років фактично проживає в с. Білин, в батьківському будинку, доглядав за батьками і господарством, а тому після смерті його матері ОСОБА_8 він і надалі залишився проживати у житловому будинку по АДРЕСА_2 і веде догляд за господарством.

Як зазначає відповідач, їх батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, майже шість років тому. За таких обставин вважає, що даний строк був абсолютно достатнім для реалізації позивачем, за бажання, свого права прийняти спадщину після смерті батька у визначеному законодавством порядку, а тому причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладені обставини, відповідач ОСОБА_5 просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позивач подала відповідь на відзив відповідача ОСОБА_5 , в якому спростовує доводи останнього. Зазначила, що дізналась про наявність спадкового майна у ОСОБА_7 лише під час звернення до нотаріуса після смерті матері ОСОБА_8 в червні 2019 року. Як вказує позивач, згідно копії паспорта померлого батька, місце його реєстрації з 1998 року є АДРЕСА_1 , в житловому будинку, який з 2007 року належить відповідачу ОСОБА_5 . Проте, не зважаючи на це, останній не повідомив позивача про те, де відкрилася спадщина після смерті батька та не надав будинкову книгу чи інші документи, на підставі яких можна отримати довідку, яка підтверджує місце реєстрації померлого. Тобто, відповідачем ОСОБА_5 чинилися перешкоди для звернення до нотаріуса позивачем.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить не брати до уваги під час ухвалення рішення визначені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про відмову у задоволенні позову та задовольнити її позовну заяву повністю.

В подальшому, відповідачем ОСОБА_5 подано заперечення проти відповіді на відзив, в якому відповідач заперечує проти твердження позивача, про те, що він чинив їй перешкоди в оформленні спадщини після смерті батька, зокрема не надавав будинкову книгу чи інші документи або інформацію, яка б підтверджувала місце реєстрації померлого ОСОБА_7 . Зазначає, що після смерті батька з подібним проханням позивач не зверталась, також не повідомляла про існування заповіту батька. Враховуючи такі обставини і факти, відповідач вважає, що має право на частку у спадщині після смерті його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому це має бути враховано при ухваленні рішення у справі.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити та залишити за позивачем судові витрати у справі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. Вказували, що про існування заповіту, складеного їх батьком на користь сестри ОСОБА_1 , вони дізнались лише після смерті матері.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення даного позову з підстав, викладених у відзиві. Відповідач підтвердив, що про існування заповіту батька стало всім відомо при оформленні в нотаріуса спадщини після смерті матері. Проте, оскільки він є інвалідом ІІ-ї групи, здійснював догляд за батьками, проживає в батьківській хаті на даний час, вважає, що також має право на спадкування після смерті батька, а тому просив визначити і йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Він також пропустив строк звернення з такою заявою до нотаріуса, з окремим позовом з цього приводу в суд не звертався. Зазначав, що в тому випадку, якщо суд визначить і йому додатковий строк для подання заяви, то з позовом погоджується.

Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні письмові докази, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 23.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 19.06.2019 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про народження, виданого 03.07.1969 року , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 18.08.1994 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища - ОСОБА_1 .

Згідно заповіту від 01.10.1998 року, посвідченого секретарем Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_7 заповів на користь своєї дочки ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те чим він володітиме на час смерті, і в тому числі житловий будинок, що знаходиться в с. Білин Ковельського району Волинської області.

Таким чином, позивач на даний час є єдиною спадкоємицею за заповітом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач у встановлений шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Наведені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріального органу про прийняття спадщини, зокрема відсутність інформації про наявність заповіту, суд вважає поважними та такими, що не залежали від волі позивача.

Відповідач ОСОБА_5 визнав, що про існування даного заповіту тривалий час не було відомо як позивачу, так і йому самому.

Оскільки підстави пропуску позивачем строку для звернення до нотаріального органу про прийняття спадщини суд вважає поважними, то їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 .

Надання позивачу двохмісячного додаткового строку буде достатнім для вчинення нею відповідних дій щодо подання заяви про прийняття спадщини.

Заперечення відповідача ОСОБА_5 не спростовують зазначених висновків суду, а тому суд відхиляє їх. Вимога ж відповідача про надання і йому додаткового строку для прийняття спадщини є некоректною, оскільки зустрічного позову відповідач не заявляв.

Зважаючи на обставини справи, суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 17.02.2004 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_2 ) додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Білин Ковельського району Волинської області, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано 31 липня 2020 року.

Головуючий П. Ю. Бойчук