Справа № 139/547/19
Провадження № 22-ц/801/18/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 рокуСправа № 139/547/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1

відповідач Могилів - Подільська міська рада Вінницької області в особі державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Могилів - Подільської міської ради Вінницької області Казьміра Вадима Олександровича,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Роздолівська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Коломійцевої Т. М. у смт. Муровані - Курилівці, дата складення повного тексту рішення 23 вересня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Могилів - Подільської міської ради Вінницької області в особі державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Могилів - Подільської міської ради Вінницької області Казьміра Вадима Олександровича, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Роздолівська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області, у якому ставила вимогу визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Казьміра Вадима Олександровича, індексний номер 46619745 від 24.04.2019 про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0101, яка розташована на території Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, за ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов, зазначила що державним реєстратором за ОСОБА_2 без жодної правової підстави було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0101, розміром 0, 25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цю земельну ділянку тривалий час використовує вона, ОСОБА_1 та їй рішенням сесії сільської ради надано дозвіл на виготовлення технічної документації з метою приватизації, однак вона не змогла завершити цей процес, так як виявилося, що ОСОБА_2 зареєструвала право власності на цю земельну ділянку.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2019 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Казьміра Вадима Олександровича, індексний номер 46619745 від 24.04.2019 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0101, яка розташована на території Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, за ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення Роздолівської сільської ради № 19 від 18.02.1993 року, на підставі якого державний реєстратор зареєстрував право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , не було прийняте відповідно до Декрету КМ України № 15-92 від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Також суд зазначив, що п. 1 Перехідних положень ЗК України не містить положень, які б дозволяли громадянам України здійснювати державну реєстрацію земельних ділянок, технічна документація по яких виготовлена в іншому порядку, ніж це передбачено ст. ст. 118, 186-1 ЗК України, тобто поза процедурою отримання дозволу сільської ради на виготовлення технічної документації та її затвердження. А як вбачається з наданої суду копії реєстраційної справи, підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 стало виключно рішення Роздолівської сільської ради № 19 від 18.02.1993 року, яке не стосувалося привтаизації.

З таким рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2 , 11 листопада 2019 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з технічної документації із землеустрою вбачається що земельній ділянці, переданій у власність їй, ОСОБА_2 , присвоєно кадастровий номер, визначені та встановлені межові знаки, будь-яких обмежень щодо використання земельної ділянки не встановлено, суміжні землекористувачі погодили межі. Вважає, що не було надано жодних доказів на невідповідність технічної документації із землеустрою вимогам законів, і подальшої реєстрації права власності. Вказує, до Декрет Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26.12.1992 року, на який у своєму рішенні посилається суд, втратив чинність 04 жовтня 2006 року, тому зараз скористатись спрощеною процедурою реєстрації земельних ділянок можуть тільки ті фізичні особи, які отримали відповідне рішення місцевих органів влади до цієї дати. Якщо ж земельну ділянку виділили після цієї дати, то держреєстрацію права власності доведеться здійснювати за загальними правилами. А тому стверджує, що хибним є посилання суду на те, що потрібно було звертатися до сільської ради за наданням дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та в подальшому її затвердження.

Позивач ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Спесивцева В. В. подала відзив на апеляційну скаргу. Посилаючись на відсутність підстав для реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення про передачу ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельної ділянки відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін.

Від інших учасників справи, впродовж встановленого апеляційним судом строку, відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду, беручи участь в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_2 адвокат Гримайло К. Л. підтримала подану апеляційну скаргу, пояснила що всі рішення які були прийняті сільськими радами в 1993 році, стосувалися приватизації, заяви на приватизацію її довірителька не писала. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Спесивцев В. В. заперечив проти апеляційної скарги, наголосив, що зі змісту рішення Роздолівської сільської ради вбачається, що воно не стосувалося приватизації земельної ділянки, а тому реєстратор не міг на його підставі зареєструвати право власності. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

Рішенням виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 19 від 18.02.1993 року, жительці с. Роздолівка ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку розміром 0, 25 га по АДРЕСА_1 за рахунок її присадибної ділянки і дозволено їй будівництво індивідуального житлового будинку та господарсько-побутових споруд на даній ділянці (а.с.14). Вказана земельна ділянка відображена на відповідному викопіюванні із плану земель (а.с. 43).

Відповідно до довідки № 497/03-13 від 22.05.2019 виконавчого комітету Роздолівської сільської ради (а.с. 32), ОСОБА_1 з 2010 року по теперішній час користувалася земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,15 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . За користування даною земельною ділянкою ОСОБА_1 сплачує земельний податок до сільської ради (квитанції на а.с. 34-38).

06.09.2018 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , рішенням № 385 від 06.09.2018 Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 26 сесії 7 скликання їй було надано дозвіл на замовлення в проектній організації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с . 25 ). На підставі зазначеного вище рішення у 2018 році позивачем виготовлено вказаний проект землеустрою (а.с. 22-29).

09.11.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні виготовленої нею технічної документації на тій підставі, що земельна ділянка була уже надана ОСОБА_1 (витяг з протоколу Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 26 сесії 7 скликання на а.с. 17-18).

Рішенням № РВ-018 від 07.12.2018 державного реєстратора Відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей з підстави невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :01:003:0101. Площа співпадає на 100% (накладка); знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с. 30-31).

22.04.2019 року державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області Казьміром В. О. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на вказану земельну ділянку, відповідно до її заяви та на підставі рішення № 19 від 18.02.1993 року виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області зареєстровано (а.с. 44-48, 88-89).

Спір виник з приводу законності рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що набула права власності на земельну ділянку на підставі рішення Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 19 від 18.02.1993 року, позивач ОСОБА_1 стверджує що це рішення сільської ради не стосувалося приватизації земельної ділянки, а відтак набуття права власності на землю відповідачем відбулося незаконно.

Питання передачі земельних ділянок у власність, приватизації земельних ділянок в 1993 році регулювалися нормами Земельного кодексу в редакції1 990 року (зі змінами) та Декретом КМ України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (надалі - Декрет КМУ № 15-92). Саме ці нормативно-правові акти, з огляду на положення статті 5 Цивільного кодексу України підлягають до застосування.

Відповідно до п. 1 Декрету КМУ № 15-92 постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 17 ЗК України (1990 року), громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Як вбачається зі змісту Рішення виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 19 від 18.02.1993 року, питання, яке вирішувалося виконкомом, було «про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку і господарсько-побутових споруд гр. ОСОБА_2 », за результатами розгляду цього питання було вирішено «1. Виділити жительці с. Роздолівка ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку розміром 0, 25 га по АДРЕСА_1 за рахунок її присадибної ділянки і дозволити їй будівництво індивідуального житлового будинку та господарсько-побутових споруд на даній ділянці. 2. Попередити гр. ОСОБА_2 не розпочинати будівництво до одержання у районного архітектора Будівельного паспорта і реєстрації його у виконкомі сільської Ради народних депутатів, по закінченню будівництва представити житловий будинок і господарсько-побутові споруди для прийомки комісією, призначеною виконкомом сільської Ради» (а.с. 14).

Зважаючи на зміст цього рішення виконкому, питання приватизації земельної ділянки не розглядалося, заяву про приватизацію, як то передбачено було в ст. 17 ЗК України (1990 року) ОСОБА_2 не подавала.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що немає підстав вважати, що рішення виконкому Роздолівської сільської ради № 19 від 18.02.1993 року було прийнято для реалізації приписів Декрету КМУ № 15-92, - є вірним, а твердження відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що всі рішення сільських рад 1993 року стосувалися приватизації земельних ділянок, - є надуманим.

Відповідно до ст. 22 ЗК України (1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до абзацу другого пункту один Перехідних положень Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України № 15-92 від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, в будь-якому випадку, для набуття права власності на земельну ділянку першочерговим є наявність рішення відповідного органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки.

Оскільки, як уже зазначено вище, рішення виконкому Роздолівської сільської ради № 19 від 18.02.1993 року, не стосувалося передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, у державного реєстратора не було підстав, передбачених законом, для реєстрації за нею права власності на земельну ділянку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яких той дійшов на підставі повно та всебічно встановлених фактичних обставин справи, з вірним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Отже, подану апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2019 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук

Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року.