РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

при секретарі Кобець А.І.,

за участі

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Веріковської Т.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи адвоката Яценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 року до Херсонського міського суду Херсонської області звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам перебувати в місці його проживання; наближатися на безпечну відстань ближче 100 метрів до нього та до місця його проживання, місця його роботи, до інших місць частого його відвідування; вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; розшукувати, переслідувати його та в будь-яких спосіб спілкуватися з ним.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 28.09.2013 року. З 2017 року вони не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час донька проживає разом з ним , оскільки мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки, існує спір щодо місця проживання дітей. ОСОБА_2 систематично допускає психологічне насильство відносно нього, яке проявляється в переслідуванні, погрозах, приниженні в тому числі і на робочому місці, проникає до місця його мешкання разом з іншими особами. Принижує його в присутності сторонніх осіб.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 із заявою не погодилася, просила відмовити у заяві про видачу обмежувального припису. Зазначила про наявність спору щодо місця проживання дітей. Єдиною її метою спілкування з заявником є побачення з дитиною, яку ОСОБА_1 утримує у себе і яку вона не бачила з кінця 2019 року.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, в тому числі відеодокази, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 28.09.2013р. , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 28.09.2013р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

Від даного шлюбу в них народилися діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 .

З ухвали Херсонського міського суду Херсонської області № 766/1646/20 від 13.02.2020р. вбачається, що відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні стосунки та мають спір про місце проживання дітей.

З показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , який є сусідом заявника не вбачається того, що він не був свідком насилля с боку ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив факт того, що дружина заявника - ОСОБА_6 одноразово з`являлася за місцем роботи ОСОБА_1 з проханням вплинути на нього з приводу дитини.

Суд критично відноситься до показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 так як остання є матір`ю заявника, а отже заінтересованою особою.

Досліджені судом відеоматеріали не підтверджують факту будь-яких дій психологічного або іншого виду насильства, погроз або образ з боку ОСОБА_2 відносно заявника.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У пункті 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.п.6-8 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

За нормами п. 2 ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Оцінюючи доводи заявника та надані на їх підтвердження докази, суд відзначає про наявність спору між сторонами щодо місця проживання дітей а також те, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника.

Враховуючи не доведення заявником факту вчинення ОСОБА_2 щодо нього психологічного або іншого виду насильства, яке було б підставою для видання обмежувального припису, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1- 350-8ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити .

Роз`яснити заявнику , що відмова в задоволенні заявлених вимог не позбавляє його права на повторне звернення до суду у разі виникнення нових підстав для такого звернення.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Херсонській міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст судового рішення складено 30.07.2020р.