Справа №: 272/122/19
Провадження № 2/272/9/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який до смерті постійно проживав в с.Стара Котельня, Андрушівського району. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . В поданій позовній заяві позивач також вказав, що він має намір реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 , однак в позасудовому порядку не в змозі оформити спадщину, оскільки не може документально підтвердити факт батьківства, так як в свідоцтві про його народження актовий запис про батька був зроблений зі слів матері ОСОБА_6 . На момент народження позивача і в подальшому мати позивача з ОСОБА_5 офіційно не перебували в зареєстрованому шлюбі, проте з 1990 року вони фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На день смерті ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 . Із заявою про визнання батьківства ОСОБА_5 за життя не звертався.

Крім того в позовній заяві позивач вказав, що він мав намір взяти батькове прізвище та по - батькові, у зв`язку з чим в 2010 році звернувся із заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, в результаті чого позивач змінив прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . В зміні по - батькові йому було відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2019 року було відкрито провадження по цивільній справі №272/122/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про встановлення факту батьківства, однак в ході розгляду справи відповідач помер, у зв`язку з чим ухвалами суду від 04 листопада 2019 року та від 27 листопада 2019 року до участі в розгляді справи в якості відповідачів було залучено правонаступників ОСОБА_9 - ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , як законного представника неповнолітньього ОСОБА_10 .

19 листопада 2019 року від відповідачки ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання вказала, що факт батьківства позивач не може документально підтвердити, оскільки запис про батька в актовому записі про народження зроблений зі слів матері ОСОБА_6 . Також відповідачка вказала, що ОСОБА_5 неодноразово спілкувався з нею та скаржився на ОСОБА_6 і казав, що не давав згоду на батьківство (а.с.117).

12 грудня 2019 року від відповідачки ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_10 , на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що факт батьківства не підтверджується документально, а також вказала, що за життя ОСОБА_5 не визнавав ОСОБА_1 своїм сином (а.с.124).

Позивач та його представник адвокат Гарастівський С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, в судових дебатах при ухваленні рішення поклалися на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2020 свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 2011 року позивач ОСОБА_1 проживає в с.Стара Котельня, Андрушівського району. Мати позивача ОСОБА_6 перебувала у цивільному шлюбі з померлим ОСОБА_5 , вони проживали разом, та ОСОБА_5 завжди ставився до позивача ОСОБА_1 як батько до сина.

Допитана в судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2020 свідок ОСОБА_6 пояснила, що починаючи з 1989 року вона проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2020 свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є сестрою померлого ОСОБА_5 , а позивач ОСОБА_1 є її племінником та сином померлого. Також свідок зазначила, що на день смерті ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2020 свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_6 проживала разом з померлим ОСОБА_5 до дня його смерті. Позивач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 та померлого ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні, яке відбулося 03.07.2020 свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає по сусідству з позивачем, і зазначила, що ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_6 , та називав позивача ОСОБА_1 сином.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В актовому записі про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеному за №3483 від 09 жовтня 1991 року відомості про батька дитини були записані відповідно до положень ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю, тобто на підставі заяви матері дитини (а.с.152). Згідно свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінив прізвище на ОСОБА_1 (а.с.12). В свідоцтві про народження ОСОБА_1 батьком записаний ОСОБА_18 (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.8). Починаючи з 03.10.2011 та до дня смерті ОСОБА_5 постійно проживав без реєстрації на території Старокотельнянської сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 , і разом з ним проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_1 , який вів з покійним спільне господарство, доглядав його до дня смерті та поховав на Старокотельнянському кладовищі за власні кошти, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 09 січня 2019 року №36 та актом Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 09 січня 2019 року (а.с.13-14). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради від 10.01.2019 №25 та акту обстеження №5 на фактичне не проживання громадян від 10.01.2019 вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично з 2011 року за вказаною адресою не проживав, а проживав в АДРЕСА_2 , до дня смерті (а.с.15-16). Відповідно до довідки виданої Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно - експлуатаційним комунальним підприємством від 10 січня 2019 року №29 вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та в період шести місяців після його смерті в даній квартирі зареєстрованих не було (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на квартиру загальною площею 39,10 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 2005 року (а.с.19). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2005 вбачається, що ОСОБА_5 оформив право приватної власності на вищевказану квартиру (а.с.20). Відповідно до копії спадкової справи №110/2018 заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.40-65). ОСОБА_9 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.56-58).

Згідно актового запису про смерть №367 від 01 лютого 2019 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_9 (а.с.75). Відповідно до копії спадкової справи №75/2019 заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 вбачається, що заяву про прийняття спадщини після померлого подала його мати ОСОБА_3 , а також в порядку ст.1268 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв його неповнолітній син - ОСОБА_10 (а.с.89-112).

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбаченихст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України .

Відповідно до положень ст.53 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 про cудову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено, що до заяви про встановлення юридичного факту, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту та пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Крім того, статтею 315 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши всі зібрані по справі докази, суд вважає встановленим факт батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 . Встановлення вищевказаного факту необхідне позивачу для реалізації ним спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.4, 10, 76 - 89, 141, 142, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю, постановою Пленуму ВС України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець