Справа № 758/7850/18
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

20 липня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Поливоди В.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Борисенка А.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні заяву сторони відповідача про затвердження мирової угоди та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 12.12.2018 р. провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні 10.04.2019 р. за клопотанням представника позивача оголошено перерву у судовому засіданні для підготування сторонами мирової угоди до 19.04.2019 р.

15.04.2019 р. від сторін надійшла спільна заява про укладення і затвердження мирової угоди та надало суду укладену та підписану мирову угоду, з метою врегулювання спору за умовами якої, спільне майно сторін розподілено таким чином: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 34,50 кв.м., у тому числі жилою - 18,00 кв. м.; вартістю 427 734,00 грн. (чотириста двадцять сім тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок переходить у власність Позивача ОСОБА_3 (РНОКІТГІ НОМЕР_1 ) в цілому і без обмеження права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися відповідно до чинного законодавства. Відповідач зобов`язується не чинити будь - які перешкоди Позивачу у праві вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою; квартира АДРЕСА_2 загальною площею 57.00 кв.м., у тому числі жилою - 39,40 кв. м.; вартістю 860 628,74 грн. (вісімсот шістдесят тисяч шістсот двадцять вісім гривень 74 копійки) переходить у власність Відповідача ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в цілому і без обмеження права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися відповідно до чинного законодавства.

Розгляд даної справи, призначений на 19.04.2019 р. був знятий у зв`язку з розглядом слідчим суддею невідкладних клопотань слідчих.

24.06.2019 р. від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відмову у затвердженні мирової угоди та постановити ухвалу, якою відмовити в затвердженні мирової угоди від 15.04.2019 р.

Відповідач та її представник в підготовчому засіданні просили затвердити вищевказану мирову угоду. Представник відповідача зазначив, що чинним ЦПК України не передбачено відкликання мирової угоди.

Представник позивача в підготовчому засіданні просив відмовити в затвердженні мирової угоди та підтвердив клопотання позивача про відкликання спільної заяви про затвердження мирової угоди, з огляду на те, що на час підпису спільної заяви та мирової угоди позивач не в цілому розумів наслідки такої дії, а також через те, що таке рішення не відповідає його інтересам.

Суд, вислухавши учасників, надавши правову оцінку умовам мирової угоди та доводам клопотання про відкликання спільної заяви, дійшов висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Європейської конвенції з прав людини. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

На зазначене неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Крім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, право позивача на відкликання заяви на будь-якій стадії судового розгляду не може бути порушеним.

За таких підстав, з урахуванням ст. 207 ЦПК України, враховуючи, що позивачем відкликана згода на укладення мирової угоди до прийняття процесуального рішення про її затвердження, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди і продовжити судовий розгляд.

Так, відповідно до п.1 ч.5ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне у затвердженні мирової угоди, - відмовити та продовжити підготовче судове засідання.

На підставі викладеного, керуючись стст.207, 258-260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 15.04.2019 р. у цивільній справі № 758/7850/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяН. М. Ларіонова