23.01.2020 227/4932/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 січня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та заочного розгляду в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

в листопаді 2019 року представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 17.10.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у неї станом на 31 серпня 2019 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 36490,86 гривень, та включає в себе заборгованість за тілом кредиту 1670,69 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 31109,40 гривень; заборгованість за пенею та комісією 1496,92 гривень; штраф (фіксована складова) 500,00 гривень; штраф (процентна складова) 1713,85 гривень. Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по справі.

Представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в відкрите судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі встановлено, що 17.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 17.10.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який цього ж дня було знижено до 300 гривень..

На підставі вказаної заяви АТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, а остання підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Ознайомлена з тим, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua; зобов`язалась виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 (картрахунок 239572 від 17.10.2013 р.) вбачається, що 14.11.2012 року здійснена операція старт карткового рахунку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , U180, Універсальна 180+; 17.10.2013 року відбулась операція по зміні кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт було збільшено до 3000 грн, а потім знижено до 300 грн; 22.04.2014 р. відбулась операція по встановленню кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт було встановлено в розмірі 2420 грн; 08.01.2015 р. відбулась операція по зміні кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт було знижено до 2000 грн; 23.01.2015 року відбулась операція по зміні кредитного ліміту, відповідно до якої кредит було знижено до 2000 гривень; 12.06.2015 року відбулась операція по зміні кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт було знижено до 1800 гривень; 22.03.2016 року відбулась операція по зміні кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт було знижено до 1680 грн (а.с.9).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.10.2013 року, укладеного між сторонами, станом на 31.08.2019 року, заборгованість становить 36499,86 гривень, що складається з 1670,69 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 31109,40 гривень - заборгованості за нарахованими відсотками; 1496,92 гривень заборгованості за пенею та комісією; 2219,86 гривень - заборгованості по судовим штрафам (а.с.7-8).

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з нормою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 1670,69 гривень.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.10.2013 року проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за ставкою 30% в період з 17.10.2013 року по 29.08.2014 року, за ставкою 34,8% в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, а з 01 квітня 2015 року по 31.08.2019 року за ставкою 43,20%.

Підвищення з 01.09.2014 року по 31.08.2019 року процентної ставки до 34,8%, а потім до 43,2% річних суд вважає неправомірним, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Враховуючи, що базова процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік, з розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083 %, тому заборгованість за процентами за період з 01 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 серпня 2019 року (дата, станом на яку пред`явлено позовні вимоги) є добутком 1670,69 грн. (заборгованість за тілом кредиту), 1825 днів (з 1 вересня 2014 року до 31 серпня 2019 року включно) та 0,083% і становить 2530,68 грн.

З огляду на викладене, заборгованість за процентами за весь період користування кредитом дорівнює 2579,38 грн (сума 48,7 грн. до 1 вересня 2014 року та 2530,68 грн. після 01 вересня 2014 року).

В той же час, відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Добропілля Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Також Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Тому банк був зобов`язаний скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, оскільки вони нараховані вже після 14 квітня 2014 року.

Таким чином у зв`язку з мораторієм на урахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, комісія та пеня в розмірі 1446,92 грн, штрафи в розмірі 500 грн та 1713,85 грн з відповідача стягненню не підлягають, так як з розрахунку заборгованості вбачається, що вони нараховані позивачем після 14 квітня 2014 року.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у частині стягнення: 1670,69 грн - заборгованості за кредитом, 2579,38 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 50,00 гривень заборгованості за пенею та комісією.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 226,37 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 141, 263, 273, 280-284, 288 Цивільно процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 526-527, 530, 610, 612, 624 - 625,1048 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позовну заяву акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Галинівка Володимир-Волинського району Волинської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 03 липня 2001 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (код , МФО № 305299, рахунок № НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.10.2013 року у розмірі 4300,07 гривень (чотири тисячі триста гривень сім копійок), яка складається з 1670,69 гривень (одна тисяча шістсот сімдесят гривень шістдесят дев`ять копійок) заборгованості за кредитом, 2579,38 гривень (дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять гривень тридцять вісім копійок) заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 50,00 гривень заборгованості за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Галинівка Володимир-Волинського району Волинської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 03 липня 2001 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, МФО № 305299, рахунок № НОМЕР_5 ), витрати по сплаті судового збору у розмірі 226,37 гривень (двісті двадцять шість гривень тридцять сім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складений 23 січня 2020 року.

Головуючий суддя В.М. Любчик 23.01.2020