Справа № 127/3512/20
Провадження № 2/127/535/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору СQ1008 від 07.10.2019 року, стягнення коштів та відшкодування завданих збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору СQ1008 від 07.10.2019 року, стягнення коштів та відшкодування завданих збитків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.10.2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 укладено договір СQ1008.

Відповідно до п.1 договору виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передати у власність замовника вироби - металопластикові вхідні двері чорного кольору, а замовник зобов`зався оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов договору. Згідно п.2 договору вартість виробів становить 14900 грн. пунктом 3.9 договору встановлено, що обов`язки виконавця за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому - передачі виробів. Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобов`язань. Позивач 07.10.2019 року перерахувала на рахунок відповідача за рахунок кредитних коштів авансовий платіж в сумі 14900 грн. на оплату виробів в повному обсязі відповідно до умов договору, про що зазначено в п 2.2 договору.

Відповідач, 06.11.2019 року поставив вхідні двері неналежної якості (дерев`яні, а не металопластикові як передбачено договором) та які не відповідають умовам договору (світлого кольору, а не чорного як це зазначено у договорі). Згідно з п. 3.9. ОСОБА_1 відмовилась підписати акт прийому - передачі виробів та у зв`язку з неналежним виконанням договору звернулась до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачені за вхідні двері грошові кошти, проте кошти не повернуті.

Крім того, є необхідність стягнути з відповідача неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 0,1% від загальної вартості виробів за кожен день прострочення, що становить 745 грн. Оскільки, оплата виробів відповідно до договору СQ1008 від 07.10.2019 року в сумі 14900 грн. здійснювалась з кредитних коштів АТ «Акцент - Банк» позивачка понесла витрати на обслуговування кредиту на загальну суму 2106,11грн.

Просила суд, розірвати договорі СQ1008 від 07.10.2019 року укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_3 14900 грн. - сплаченого авансового платежу, 745 грн. - неустойки, 154,30 грн. - 3% річних, 2106, 11 грн. - витрат на обслуговування кредиту, а також 10000 грн. - моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , кожен окремо, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши думку позивачки, представника, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 07.10.2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 укладено договір СQ1008. Відповідно до п.1 договору виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передати у власність замовника вироби - металопластикові вхідні двері чорного кольору, а замовник зобов`зався оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов договору. Згідно п.2 договору вартість виробів становить 14900 грн. пунктом 3.9 договору встановлено, що обов`язки виконавця за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому - передачі виробів. Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобов`язань (а.с.9).

ОСОБА_1 07.10.2019 року перерахувала на рахунок відповідача за рахунок кредитних коштів авансовий платіж в сумі 14900 грн. на оплату виробів в повному обсязі відповідно до умов договору, про що зазначено в п 2.2 договору (а.с.12).

Відповідач, 06.11.2019 року поставив вхідні двері неналежної якості (дерев`яні, а не металопластикові як передбачено договором) та які не відповідають умовам договору (світлого кольору, а не чорного як це зазначено у договорі). Згідно з п. 3.9. ОСОБА_1 відмовилась підписати акт прийому - передачі виробів та у зв`язку з неналежним виконанням договору звернулась до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачені за вхідні двері грошові кошти, проте кошти не повернуті (а.с.11).

Також позивачем долучено фотоматеріали, де зафіксовано недоліки встановлених дверей (а.с. 11).

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правовідносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Пунктами 3,4, 18 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено терміни виконавець, виробник, продавець в такому значенні:

3) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

4) виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар

18) продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Також пунктами 12,15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено терміни істотний недолік та недолік товару:

12) істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем);

Відповідно до положень ст.8 Закону України « Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що відмовилась від підписання акту прийому передачі у зв`язку з тим, що двері були світлого кольору, а не чорного, як це зазначено в договорі, а також двері були не металопластикові, а дерев`яні.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами істотість недоліків, де б зазначені нею дефекти спричинили втрату якості та знизили споживчі (функціональні) властивості виробу (дверей).

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За змістом ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Якщо ухилення замовника від прийняття виконаної роботи спричинило зміну строку здачі роботи, вважається, що право власності на виготовлену (перероблену) річ перейшло до замовника у момент, коли мало відбутися її передання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Матеріали справи не місять доказів того, що сторона позивача пред`являла відповідачу конкретну вимогу із описом виявлених недоліків, які відповідач повинен був усунутий у визначений строк.

Сторона позивача обмежилася лише посиланням на загальне незадоволення кольором та матеріалом дверей.

На підтвердження кольору дверей, позивачкою надана фото таблиця (а.с.11) з якої дійсно вбачається світлий колір, замість чорного, а от матеріал дверей по фото таблиці встановити не можливо.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Це оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина(як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь - якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладені договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результат договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6 -75с13: «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримувати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

Отже, укладеність договору характеризується досягненням сторонами згоди по всім істотним умовам договору, зокрема:1) предмету, ціни та строкам дії договору; 2)умовам, що визначені діючим законодавством як істотні; 3)умовам, що є необхідними для договорів даного виду; умовам, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В свою чергу, судово - правовий спір між сторонами правочину щодо визнання договору неукладеним, може мати місце лише на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами.

В разі якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його (договору, правочину)вимогам закону.

Обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Матеріали справи не містять конкретних недоліків, які позивач пропонував усунути відповідачу, тому неможливо зробити висновок, що недоліки були настільки істотними, що їх неможливо було усунути або що внаслідок таких недоліків виготовлені двері стали непридатними до використання тощо.

Відсутність же підписаного позивачем акту прийому - передачі безумовно не свідчить про невиконання відповідачем укладеного між ними договору.

Відповідно до положень ст.ст. 4-5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів та здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Одночасно процесуальний закон встановлює обов`язок доказування і подання доказів (ст.ст. 12, 81 ЦПК України): кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_1 позовних вимог.

Не підлягає до задоволення і позовна вимога ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного.

Згідно з п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Звертаючись до суду, позивачка обгрунтовує свої вимоги Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої » споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

У постановах Верховного суду від 10.01.2019 р. у справі №750/11705/15-ц та у постанові Верховного Суду України №6-1575цс16 від 09.11.2016 р. висловлена правова позиція, відповідно до якої споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Оскільки позивач не довела належними доказами порушення своїх прав як споживача товару та спослуги, а решта вимог є похідними, то в задоволенні позову про розірвання договору, стягнення сплаченої за договором суми, неустойки, 3% річних, обслуговування кредиту та моральної шкоди слід відмовити.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, то судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5,12,81,141,263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.526,599,610,693,711 ЦК України, ст. ст. 4,10, 22 Закону України "Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору СQ1008 від 07.10.2019 року, стягнення коштів та відшкодування завданих збитків - відмовити.

Судові витрати за даним позовом віднести за рахунок держави

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В зв"язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці з 06.07.20р. по 31.07.20р. включно рішення в повному обсязі виготовлене 03.08.20 року.

Суддя: