Справа № 343/468/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/184/20
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника Великотур`янської сільської ради Бринош О.М., представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про роз`яснення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Великотур`янської сільської ради про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою до земельної ділянки та скасування рішення Великотур`янської сільської ради, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області про роз`яснення рішення, постановлену суддею Керніцьким І.І. 07 листопада 2019 року в м. Долина Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

12.09.2019 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав заяву про роз`яснення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року, в частині покладення обов`язку на відповідача ОСОБА_1 щодо відновлення попередніх розмірів проїзду загального користування (а.с.66-67, том 2).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2019 року заяву задоволено. Суд роз`яснив рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року по справі №343/468/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Великотур`янської сільської ради про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою до земельної ділянки та скасування рішення Великотур`янської сільської ради, зазначивши, що однією з вимог резолютивної частини рішення ухвалено «відновити попередні розміри проїзду загального користування», що слід розуміти як зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити наявність проїзду між будинковолодінням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шириною 3 м та довжиною 42,3 м (а.с.82-83, том 2).

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Зазначив, що у 2018 році заявниця вже зверталася до суду з такою ж заявою, в якій просила роз`яснити зазначене рішення. Суд дійшов висновку, що резолютивна частина рішення суду є зрозумілою та відповідає вимогам, викладеним у позовній заяві, а тому рішення роз`ясненню не підлягає. Отже, по заяві ОСОБА_3 про роз`яснення рішення суду вже є ухвала, яка набрала законної сили. В першій заяві позивачка просила роз`яснити ціле речення тексту рішення суду, а у повторній - лише частину того ж речення, що було предметом розгляду, досліджувалася судом і з цього питання вже постановлено ухвалу. Зрештою, відповідачем встановлена огорожа відповідно до плану забудови, про що свідчить акт від 06.09.2019 року.

Просить звернути увагу на те, що оскаржуваною ухвалою суд практично безпідставно вилучає у нього земельну ділянку (подвір`я) шириною 2,3 метра. Всупереч вимог ч.1 ст.271 ЦПК України, суд оскаржуваною ухвалою змінив зміст судового рішення, оскільки в самому рішенні йде мова про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні проїздом загального користування, демонтувати металеву огорожу, якою загороджено проїзд та відновити попередні розміри проїзду загального користування. При цьому в рішенні не зазначено жодних розмірів проїзду, а в оскаржуваній ухвалі зазначено розміри (згідно ДБН) ширину 3 метри. При тому, суд не зазначає в ухвалі, за рахунок чиїх земель слід розширити проїзд.

Всупереч вимогам ч.2 ст.271 ЦПК України, суд прийняв заяву про роз`яснення рішення і задовольнив її, хоча на час подання даної заяви рішення суду вже було виконано і виконавче провадження закрито, про що свідчать відповідні акти та постанови державного виконавця.

З цих підстав просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року у справі №343/468/15-ц (а.с.86-89, том 2).

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначив, що рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року було не зовсім зрозумілим в частині, що стосується усунення перешкод у користуванні проїздом загального користування, оскільки в рішенні не вказано точної адреси розташування проїзду та його розміри, тому позивачка звернулася із зазначеною заявою про роз`яснення рішення. Звертаючись до суду в 2018 році із заявою про роз`яснення рішення, позивачкою не коректно сформульовано суть вимог, які стосувалися роз`яснення. Рішення суду в частині відновлення попередніх розмірів проїзду загального користування не виконане належним чином, тому нею було подано заяву про його роз`яснення в цій частині. Просить ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.116-119, том 2).

Відзив на апеляційну скаргу Великотур`янською сільською радою не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника Великотур`янської сільської ради Бринош О.М., представника ОСОБА_5 О.В. ОСОБА_4 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що у лютому 2015 року представник ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , Великотур`янської сільської ради про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою до земельної ділянки та скасування рішення Великотур`янської сільської ради (а.с.2-6, том 1).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Великотур`янської сільської ради про усунення перешкод в користуванні під`їзною дорогою до земельної ділянки та скасування рішення Великотур`янської сільської ради задоволено. Усунено перешкоди в користуванні проїздом загального користування, який проходить між господарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до належної ОСОБА_3 земельної ділянки в урочищі «Біля хати» с. Велика Тур`я Долинського району. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні проїздом загального користування, демонтувати металеву огорожу, якою загороджено проїзд та відновити попередні розміри проїзду загального користування. Скасовано рішення сесії Великотур`янської сільської ради від 07.04.2014 року №256-24/2014 «Про внесення змін у рішення сесії від 23.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянину ОСОБА_1 »» (а.с.176-178, 252-255, том 1).

На виконання рішення суду за заявою представника ОСОБА_3 у вересні 2018 року Долинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист (а.с.55, том 2).

01.10.2018 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшла заява про роз`яснення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року (а.с.57-58, том 2), яка ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2018 року залишена без задоволення (а.с.62, том 2).

У акті від 12.04.2019 року про виконання рішення суду, складеному комісією Великотур`янської сільської ради, зафіксовано, що проведено обстеження факту наявності огорожі та інших предметів, які знаходились на частині земельної ділянки, яка за рішенням суду визнана проїздом. В результаті обстеження встановлено, що огорожі та інших предметів, які б унеможливлювали проїзд, не виявлено (а.с.95, том 2).

Згідно акта головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Вакуленко Н.О. від 23.04.2019 року (виконавче провадження №58640730) встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа Долинського районного суду № 343/468/15-ц від 21.02.2017р. рішення суду виконано в повному обсязі. ОСОБА_1 усунув перешкоди в користуванні проїздом загального користування, не чинить перешкод в користуванні проїздом загального користування, демонтовано металеву огорожу, якою перегороджено проїзд та відновлено попередні розміри проїзду загального користування. Претензій до виконання рішення суду немає. Акт підписаний представником стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.96, том 2).

03 травня 2019 року головним державним виконавцем Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Вакуленко Н.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Долинського районного суду № 343/468/15-ц, виданого 21.02.2017р. Встановлено фактичне, повне виконання та завершене виконавче провадження (а.с.97, том 2).

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про роз`яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що фактично ширина проїзду від центральної дороги становить 3 метри, а в місці в`їзду на земельну ділянку ОСОБА_3 лише 70 см, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2016 року ухвалено відновити попередні розміри проїзду загального користування, тому дійшов висновку, що такий недолік судового рішення, підлягає усуненню у спосіб, передбачений ст.271 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ст.ст.129, 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, в тому числі їх обов`язковість до виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Провадження з виконання судових рішень (у добровільному чи примусовому порядку) є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, основним завданням реалізації права на справедливий суд після ухвалення судового рішення.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини. Тобто, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі з метою його реалізації.

Це знайшло відображення у положеннях ч.2 статті 271 ЦПК України, відповідно до якої подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

З виконанням судового рішення слід вважати, що мета цивільного судочинства досягнута.

Постановляючи ухвалу про роз`яснення рішення, суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи міститься інформація про звернення рішення до примусового виконання, не перевірив чи воно виконано, що спричинило винесення помилкової ухвали.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 03.05.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду, тобто справа завершена не лише вирішенням спору по суті позовних вимог, а й виконанням судового акта, що свідчить про досягнення мети цивільного судочинства та реалізації права на справедливий суд.

Ця постанова про закінчення виконавчого провадження стягувачем не оспорюється, не скасована в установленому законом порядку та є чинною.

Таким чином, роз`яснення судового рішення не допускається, що узгоджується з приписами ч.2 ст. 271 ЦПК України.

Тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення.

Слід зауважити, що усі обставини, які виникли після виконання судового рішення, можуть утворювати склад нових правовідносин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду -скасуванню. У задоволенні заяви про роз`яснення рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про роз`яснення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.