Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Шарапової О.О.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному проваджені з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за спричинену органом досудового слідства моральну шкоду, треті особи: слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2, слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 19.07.2018 року за її заявою, була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 слідчим СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_2, інформація про кримінальне правопорушення, яке було вчинено у відношенні неї та яке передбачено ч.1 ст.130 КК України (свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини чи іншої невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини).

Досудове розслідування проводилося групою слідчих у складі слідчого ОСОБА_2 та слідчої ОСОБА_3 Однак після відкриття кримінального провадження слідчі фактично ніяких слідчих дій у межах вказаного кримінального провадження не проводили, а тільки неодноразово виносили постанови про його закриття.

Так, 25.08.2019 року, слідчий ОСОБА_2 виніс постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 від 19.07.2018 року, обґрунтувавши постанову закінченням строку досудового розслідування.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року у справі № 174/579/18, постанова слідчого ОСОБА_2 від 25.08.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000284 скасована. Після цього, слідчий ОСОБА_3, 15.10.2019 року винесла постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 19.07.2018 року, знову обґрунтувавши постанову закінченням строку досудового розслідування. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2019 року у справі № 174/579/18, постанова слідчого ОСОБА_3 від 15.10.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000284 скасована. Таким чином, факти неправомірних дій з боку слідчих Вільногірського відділення поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо неодноразового, неправомірного закриття кримінального провадження в якому вона визнана потерпілою, встановлені та підтверджені рішеннями судів, оскільки в разі законності дій слідчих, їх постанови би двічі судом не скасовувалися, а скасовані судом можуть бути тільки незаконні процесуальні документи слідчого.

Внаслідок тривалих неправомірних дій працівників поліції слідчих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час виконання ними своїх службових обов`язків у вигляді неодноразового незаконного закриття кримінального провадження, було порушено її право на ефективне досудове розслідування, яке передбачено, в тому числі, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі) та спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій слідчих у вигляді неефективного безпідставно триваючого досудового розслідування злочину, вчиненого у відношенні неї, вона переживає нервовий стрес. При цьому її права порушуються тривалий час, внаслідок чого вона вимушена неодноразово звертатися до суду для захисту своїх прав. Неодноразові систематичні звернення її до суду викликають у неї душевні переживання та порушують її звичний ритм життя. Тобто у порушення нормального режиму її повсякденного життя вона була змушена витрачати свій вільний час та кошти на захист свого порушеного права в суді, що у свою чергу вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя. Також спричинена їй моральна шкода полягає у порушенні її прав, свобод та законних інтересів стосовно неприйняття передбачених законом заходів щодо притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка свідомо поставила її під загрозу зараження тяжкою хворобою. Крім зазначеного, вона зазнала моральні страждання від того, що посадові особи своїми неправомірними діями підривають авторитет держави України в її очах щодо організації та реального захисту своїх громадян від злочинних проявів у їх відношенні з боку інших осіб.

Керуючись ст.ст. 4, 28 ЦПК України, ст.ст. 8, 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, Законом України «Про Національну поліцію», позивачка просить стягнути на її користь з єдиного казначейського рахунку відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, компенсацію за спричинену їй моральну шкоду, заподіяну незаконними діями слідчих поліції Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України у Дніпропетровської області, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , працівників Головного правління Національної поліції у Дніпропетровської області в розмірі 35000,00 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.01.2020 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги та доводи, викладені нею у відповіді на відзив ГУ НП в Дніпропетровській області підтримала у повному обсязі. Згідно останнього позивачка звернула увагу, що в кримінальному провадженні практично всі дії проводились за її клопотаннями, які нею надсилались слідчому замовленим листом з повідомленням (в іншому випадку слідчі говорили, що вони нічого не отримували) - це вимагає грошових коштів, а також погіршує стан її здоров`я, в зв`язку з хвилюванням, постійним нервовим напруження та нервовими стресами. Слідчим постійно виконуються дії, які приводять до нервового перенапруження та стресів, в тому числі відмова від спілкування. Коли вона зверталася до слідчого з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відповідь затягувалася, потім її повідомляли, що провадження закрито і матеріалів у слідчого вже немає або надавали відповідь нібито листом про час та дату ознайомлення, який вона взагалі не отримувала, а коли звернулась у Вільногірському міському відділі поліції безпосередньо до слідчого ОСОБА_2 він взагалі відповів, що він не приймає рішень в цьому провадженні, слідчого ОСОБА_3 прочекала 40 хвилин під кабінетом, де остання так і не з`явилась, а в кінці робочого дня (чекала обох слідчих), а вони її просто проігнорували. Постанови про закриття кримінального провадження, відповіді на клопотання ніби то надсилаються, але поштою нічого вона не отримувала. Склалося у неї враження, що документи і не надсилаються. Таке відношення слідчого до неї, як потерпілої у кримінальному провадженні, на її погляд, неправомірне та таке, за допомогою якого здійснюється моральний тиск на неї, наслідком якого є погіршення її стану здоров`я - піднявся тиск, який на даний час не стабілізується навіть за допомогою ліків, які вона вимушена постійно приймати, з`явились постійні серцеві болі, головні болі та загострились хронічні захворювання. Останнє звернення до сімейного лікаря - 28.01.2020 р. Ліки потребують постійних фінансових затрат, на місяць для цих цілей вона витрачає 1205,00 грн., а кримінальне провадження продовжується 1,5 роки. Крім того, вона понесла витрати на відправлення поштою замовленим листом з повідомленням кореспонденції до відділу поліції у розмірі 800 грн. та відправлення кореспонденції до м. Дніпро та м. Київ у розмірі 160 грн. Поїздка до апеляційного суду м. Дніпро: проїзд маршрутним таксі - 90 грн. в один бік, добові (за розрахунками підприємств, установ, організацій) - 60 грн., проїзд громадським транспортом - 4 грн. в один бік, всього близько 260 грн. 23.12.2019 року слідчий звернувся до Вільногірського міського суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, однак слідчим суддею вищевказане клопотання було повернуто слідчому без розгляду, слідчим замовчується, що клопотання було невірно мотивоване, а також, що слідчий згідно чинного законодавства міг вдруге звернутись з клопотанням до суду, але з незрозумілих їй причин цього не зробив, а навпаки виніс постанову 26.12.2019 року про закриття кримінального провадження, яка була скасована Вільногірським міським судом 27.01.2020 року. Дії органу досудового розслідування оскаржувались нею неодноразово, а також визнавались незаконними (постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 19 жовтня 2018 року), в якій вказано, що постанова слідчого СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВГІ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 25.09.2018 року винесена незаконно та підлягає скасуванню. Крім того, Жовтоводською місцевою прокуратурою визнано, що слідчим не проведено всіх можливих слідчих дій, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення. Просить позов задовольнити у повному обсязі. (а.с.95-100)

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Фоменкова К.С. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовом не згодна, оскільки по вказаному позивачкою провадженню вчинено ряд дій та на даний час досудове розслідування вищезазначеного кримінального провадження триває, після проведення всіх необхідних слідчих дій буде прийнято остаточне процесуальне рішення.

До того ж ухвалами Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року у справі № 174/579/18 та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2019 у справі № 174/579/18 не надано оцінку правомірності чи неправомірності дій слідчого, а лише скасована постанова про закриття кримінального провадження № 0000284 від 15.10.2019 року.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначений вичерпний перелік випадків, в яких виникає право на відшкодування шкоди, в яких обов`язкове визнання незаконними дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури чи суду.

Дії органу досудового розслідування не оскаржувались та незаконними судом не визнавались, а тому вважають доводи позивача щодо незаконності дій органів досудового розслідування безпідставними та необґрунтованими, а слідчі Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000284, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підстави для відшкодування моральної шкоди, та не надано суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тому позовні вимоги необгрунтовані і не підлягають задоволенню. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. (а.с. 70-79).

Представник відповідача - Державної казначейської служби України Бойко І. надала відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає, що позов не підлягає задоволенню, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачка вимагаючи виконувати (вчиняти) певні дії Державну казначейську службу України, в позовній заяві не виклала обставин, якими обґрунтовує свої вимоги. З поданої позовної заяви не зрозуміло, які саме вимоги висовуються до Казначейства, не зазначено, чим саме Державна казначейська служба України завдала шкоду позивачці адже на сьогодні ніяких правовідносин між позивачем та Казначейством не існує.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, також позивачка підтверджуючих доказів, відповідно до положень ст.60 ЦПК України в обґрунтування зазначеної суми моральної шкоди, а саме 35 000,00 гривень не надала. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі, справу розглядати без її участі (а.с., 68, 114-116)

Треті особи слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2, слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. (а.с. 63,64).

Вислухавши позивачку, дослідивши позов, відзиви на нього, відповідь на відзив та письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, згідно копії постанови слідчого СВ Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 25.08.2019 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 від 19.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (а.с. 7-10)

Згідно копії ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року скаргу ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задоволено, постанову слідчого СВ Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 25.08.2019 р. про закриття кримінального провадження № 0000284 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України скасовано. (а.с. 11-12).

Згідно копії постанови слідчого СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 15.10.2019 року, кримінальне провадження №0000284 від 19.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України, закрито у зв`язку з закінченням строків досудового слідства. (а.с. 13-15)

Згідно копії ухвали від 26.11.2019 року Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 року скасовано та постановлено нову, якою постанову слідчого СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГНУП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15.10.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000284 від 19.07.2018 року за ознаками ч.1 ст.130 КК України скасовано та направлено матеріали кримінального провадження для здійснення досудового розслідування. (а.с. 16-20)

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Тобто відповідачем у зазначених категоріях справ є держава Україна, а не посадова особа, орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

ОСОБА_1 обґрунтувала свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди неправомірністю дій з боку слідчих Вільногірського відділенні поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виразилась в неодноразовому неправомірному закритті кримінального провадження, в якому вона визнана потерпілою та здійсненні неефективного розслідування.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Втім наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно- наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 18.02.2020 у справі № 757/20989/19, від 01.04.2020 року у справі № 641/7772/17, від 30.06.2020 у справі № 641/7984/2020

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Позивачка стверджує, що в результаті неправомірних дій з боку слідчих Вільногірського відділенні поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які полягали у неправомірному закритті кримінального провадження по справі та некоректній поведінці слідчих щодо неї, вона переживала нервовий стрес, оскільки була вимушена неодноразово звертатися до суду для захисту своїх прав, що викликає у неї душевні переживання та порушує її звичний ритм життя, призводить до витрачання її вільного часу та коштів на захист свого порушеного права в суді, що в свою чергу вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя. Крім того, вона вважає, що своїм відношенням до неї слідчі здійснюють на неї моральний тиск, що призвело до погіршення стану її здоров`я - піднявся тиск, який на даний час не стабілізується навіть за допомогою ліків, які вона вимушена постійно приймати, з`явились постійні серцеві болі, головні болі та загострились хронічні захворювання, в зв`язку з чим вона зверталась до лікаря і повинна нести тепер фінансові затрати на лікування та витрати на відправлення поштової кореспонденції по кримінальному провадженню, витрати на поїздки до апеляційного суду.

Факт звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою підтверджується копію виписки з медичної картки амбулаторного хворого, згідно записів якої вона 28.01.2020 року звернулась до лікаря зі скаргами на погіршання стану здоров`я та їй було призначено лікування.(а.с. 105)

Разом з тим, позивачкою не доведено, що погіршення стану її здоров`я у січні 2020 р. внаслідок загострення хронічних захворювань було зумовлено саме діями чи бездіяльністю слідчих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а факти скасування постанов слідчих про закриття кримінального провадження у справі ухвалами Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року та Дніпропетровського апеляційного суду від 26.11.2019 року, свідчать про наявність певних недоліків у їх процесуальній діяльності, що само по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення з відповідачів відшкодування моральної шкоди про яку просить позивачка.

Доказів некоректної поведінки слідчих щодо позивачки, на що вона вказує в судовому засіданні, останньою не надано, а витрати на відправку поштової кореспонденції та транспортні витрати, пов`язані з відвідуванням апеляційного суду при розгляді скарг позивачки по вказаному кримінальному провадженню, які вона поза розумним сумнівом несла, не являються моральною шкодою у сенсі ст. 23 ЦК України.

При таких обставинах, позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі заяви звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 19, 55, 56 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 303, 307 Кримінального процесуального кодексу України, і керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 80, 81, 133, 141, 259, 268, 352, 354 ЦПК України, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за спричинену органом досудового слідства моральну шкоду, треті особи: слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2, слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року, внесено зміни до розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України та визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Повний текст рішення складно 27 липня 2020 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова