Справа № 473/89/20
РІШЕННЯ

іменем України

"27" липня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: представника позивача адвоката Палія С.М.,

представника відповідача адвоката Вуїв О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Кутовий" про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

в січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Кутовий» (далі ПСП «Кутовий») про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Позивач, як спадкоємець після її смерті, належним чином оформив свої спадкові права, зокрема, на належні померлій земельні ділянки площею 1,9072 га, та площею 4,9273 га, які розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказані земельні ділянки перебувають в оренді ПСП «Кутовий», згідно договору оренди землі від 10.05.2012 року, зареєстрованого 14.08.2012 року у Відділі Держкомзему у Вознесенському районі Миколаївської області.

Відповідно до умов даного договору, відповідач зобов`язався, зокрема, використовувати земельні ділянки за призначенням, а також сплачувати позивачу оренду плату в розмірі та строки, визначені договором.

Між тим, відповідач порушив умови договору оренди в частині своєчасної та в повному обсязі виплати орендної плати за 2017 2019 роки, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Вуїв О.В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, вказуючи на їх необґрунтованість з підстав, викладених у відзиві, що надійшов до суду 14.02.2020 року. Зазначала про відсутність заборгованості по орендній платі, яка, з урахуванням наперед виплачених попередньому власнику авансових платежів, сплачена відповідачем за обумовлений у позові період навіть в більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору оренди.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дослідивши матеріали цивільної справи № 473/1171/18, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПСП «Кутовий» був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 6,84 га (складалася з земельної ділянки площею 1,9072 га, та земельної ділянки площею 4,9273 га), що розташована на території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Вознесенському районі Миколаївської області 14.08.2012 року за № 05639 (щодо земельної ділянки площею 1,9075 га), № 05640 (щодо земельної ділянки площею 4,9273 га).

За умовами вказаного договору ОСОБА_2 передала відповідачу в оренду обумовлену земельну ділянку строком на 10 років, а останній зобов`язався, використовувати земельну ділянку за призначенням та сплачувати оренду плату в розмірі 2 169 грн. 00 коп. на рік (3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) в строк до 30 листопада поточного року (п.п.8,9 договору).

Окрім цього сторони узгодили інші його умови.

Зокрема, п.38 обумовленого договору вказує на те, що дія останнього припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. Можливо також судове вирішення зазначеного питання на вимогу однієї з сторін у результаті невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих 13.12.2017 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області. Спадщина, на які були видані вказані свідоцтва, складається з земельних ділянок площею 1,9072 га та земельної ділянки площею 4,9273 га, що розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, після смерті орендодавця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відповідно до п.40 договору оренди, перейшли права орендодавця на вищевказані земельні ділянки.

Так, відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ч. ч. 1,2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним порушенням є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Таким чином, виходячи з наведеного, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата (два та більше випадків) орендної плати, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст.76-80 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ПСП «Кутовий» за користування вищевказаними земельними ділянками була нарахована орендна плата: за 2016 р. 4 757 грн. 55 коп., за 2017 рік 4 757 грн. 55 коп., за 2018 рік 5 347 грн. 48 коп., 2019 рік - 6 035 грн. 73 коп., а всього за вказаний період - 20 898 грн. 31 коп. Водночас відповідачем за цей період, у тому числі з урахуванням наперед виплачених попередньому орендарю авансових платежів, було виплачено 28 050 грн. 00 коп., з яких 6 050 грн. 00 коп. (орендна плата за 2019 рік) була направлена поштовим переказом позивачу. При цьому, факт отримання ОСОБА_2 орендних платежів у зазначеному відповідачем розмірі вбачається з Журналу видачі орендної плати ПСП «Кутовий» за 20015 2018 р.р. Будь яких доказів за правилами ст.ст. 76-80 ЦПК України щодо спростування фактів виплати відповідачем орендної плати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , останнім не надано, водночас, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, зазначене є його безпосереднім обов`язком.

Також, позивачем не було надано доказів звернення до відповідача з пропозицією стосовно перегляду розміру орендної плати, визначеної умовами договору оренди.

Отже, за встановлених обстави, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п.6 ч. 1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати: на професійну правничу допомогу (що включає в себе, в тому числі, участь в судових засіданнях)); пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду).

В силу положень ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п.2 ч.2 вказаної статті судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача ПСП «Кутовий» адвокатом Вуїв О.В. надані докази, які містять інформацію про обсяг наданих нею послуг та виконаних робіт, їх тривалості, зазначена вартість, а також платіжне доручення № 123 від 09.07.2020 року.

В зв`язку з чим, враховуючи викладене, документальне підтвердження фактично понесених відповідачем відповідних судових витрат, на користь останнього з позивача належать до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 137, 141, 259, 263- 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Кутовий" про розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Кутовий", місце знаходження юридичної особи: Миколаївська область, Вознесенський район, село Воронівка, вулиця 1 Травня, будинок № 25, ідентифікаційний код: 38099952, судові витрати в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя Л.В. Лузан