Справа № 127/376/18
Провадження 4-с/127/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали скарги стягувача ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центарльного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бочковського Т.О. (заінтересована особа) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 60676173 від 17.01.2020 року, визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.01.2020 року та зобов`язання її скасувати,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бочковського Т.О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 60676173 від 17.01.2020 року з виконання виконавчого листа № 127/376/18, виданого 05.09.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області, також просив визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.01.2020 року з виконання виконавчого листа № 127/376/18, та зобов`язати головного державного виконавця Бочковського Т.О. та Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального МУ Міністерства юстиції скасувати зазначену постанову від 17.01.2020 року.

Як вбачається зі змісту скарги, вона підписана ОСОБА_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.12.2017.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Вказаною нормою процесуального закону також встановлено, що виключно під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином справа в якій оскаржуються рішення та дії державного виконавця не може бути віднесена до категорії малозначних, оскільки ціна позову в ній перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Враховуючи викладене, норми ЦПК України щодо представництва, поширюються також на участь осіб при зверненні до суду з оскарженням рішень, дій та бездіяльності державних виконавців в порядку Розділу ІV ЦПК України.

Таким чином суд приходить до висновку що скаргу, яку внесено на розгляд ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 підписано неповноважним представником особи, яка звертається до суду зі скаргою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, з поміж іншого також у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене наявні визначені законом процесуальні підстави для повернення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 60, 185, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центарльного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бочковського Т.О. (заінтересована особа) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 60676173 від 17.01.2020 року, визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.01.2020 року та зобов`язання її скасувати - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: