Справа №718/50/20
Провадження №2/718/19/20
У Х В А Л А

27.01.2020 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Нерушка Т.І.

секретаря - Пентелюк І.І.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом та просила звільнити її від сплати судового збору з тих підстав, що знаходиться у важкому матеріальному становищі, в будинку, де проживає вона та її діти сталася пожежа, на даний час вона з дітьми проживає в орендованій квартирі, крім того на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, жодної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому не спроможна сплатити судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Відповідно до ч.1, 4 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як роз`яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.1 постанови № 10 від 17.10.2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України від 08.07.2011 року № 3674-УІ Про судовий збір, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

За вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст.136 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Звільнити від сплати судового збору у розмірі 840,80 гривень, що підлягає сплаті позивачкою ОСОБА_1 у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Т.І. Нерушка