Провадження №2/447/239/20
Справа №447/2926/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.07.2020 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Бачуна О.І.

з участю секретаря судових засідань Мазуркевич І.Є..

представників відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( в порядку суброгації) ,-

встановив:

17.12.2019 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « ПЗУ Україна» Троцан Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( в порядку суброгації) в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 67909,21грн. страхового відшкодування, а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.08.2015р. в м. Львові на вул. В.Великого,16 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «FIAT SCUDO» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

23.12.2014 між Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія « ПЗУ Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ95613, предметом якого було страхування автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2015 р.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 .

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 в розмірі 67909,21грн.

На адресу відповідача було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, яка відповідачем залишена без виконання.

Станом на 12.12.2019р. суму страхового відшкодування відповідачем не погашена тому позивач змушений звернутися в суд.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача ОСОБА_4 Т. ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, подав письмові пояснення та просив застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2014 між Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія « ПЗУ Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ95613, предметом якого було страхування автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 .

18.08.2015 НОМЕР_3 . в м. Львові на вул. В.Великого,16 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «FIAT SCUDO» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП ( ст. 124 КУпАП) підтверджується постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2015 р.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 .

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає.

Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається із страхового акту №UA031/L01/01 від 05.10.2015 та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA031/L01/02 від 02.11.2015 власнику автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 нараховано страхове відшкодування на суму 67909,21 грн.

Як вбачається із звіту №1616/15 вартість відновлювального ремонту автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 власник ОСОБА_3 77044,16грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК), а також ст.38 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 закону «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Станом на 18.08.2015 відповідальність водія «FIAT SCUDO» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована Приватним акціонерним товариством « Українська пожежно-страхова компанія».

23.12.2014 між Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія « ПЗУ Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ95613, предметом якого було страхування автомобіля « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 , тобто станом на день ДТП 18.08.2015р. автомобіль потерпілої був застрахований в ПрАТ « СК « ПЗУ Україна»

11.11.2016року ПрАТ « СК « ПЗУ Україна» звернулася до ПрАТ «УПСК» з вимогою в порядку суброгації щодо страхового відшкодування за пошкоджений 18.08.2015року автомобіль « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 .

Листом від 28.11.2016року вих.№4035/18 ПрАТ « УПСК» відмовила ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування , оскільки така вимога подано з порушенням вимог ст.37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається із матеріалів справи, ДТП мала місце 18.08.2015року, а ПрАТ « СК ПЗУ Україна» звернулася до ПрАТ « УПСК» з вимогою про виплату в порядку суброгації 11.11.2016року, тобто з порушенням строків передбачених ст.37 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім цього, суд враховує подання представником відповідача ОСОБА_1 заяви про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ч. 1 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 мало місце 18.08.2015р., страхове відшкодування потерпілій відбулося 07.10.2015р та 04.11.2015р., а позивач звернувся до суду лише 17.12.2019р., тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Крім цього, 28.11.2016року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надіслала ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» лист відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений 18.08.2015 транспортний засіб « CHEVROLET Malibu» д.р.н. НОМЕР_1 .

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з спливом строку позовної давності, оскільки позивач не просив поновити строк позовної давності та не навів поважних причин пропуску строку, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,76,81-83,89,95,223, 247, 263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( в порядку суброгації) - відмовити у зв`язку з спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.07.2020 року.

Суддя Бачун О. І.