Номер провадження: 22-ц/813/6455/20
Номер справи місцевого суду: 520/5635/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/5635/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6455/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- заявник - ОСОБА_1 ,

- заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу №520/5635/18 від 17 травня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою адвоката Блажиєвої Олени Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Калініченко Л.В. 12 лютого 2020 року, про відмову у визнанні судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу (а. с. 1 2).

За результатами розгляду такої заяви 17.05.2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір у розмірі - 176,2 грн. (а. с. 13 13 зворотна сторона).

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про визнання виконавчого документа судового наказу №520/5635/18 від 17 травня 2018 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги тим, що судом під час видання вказаного судового наказу не було враховано той факт, що він ОСОБА_1 вже сплачує на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього ОСОБА_5 у розмірі ј частки від усіх видів доходів (заробітку), у зв`язку з чим в рамках цієї справи розмір аліментів підлягає перегляду. Як стверджує заявник боржник за виконавчим документом, викладені обставини спростовують безспірність вимог стягувача, а відтак спірні правовідносини не підлягали розгляду в порядку наказного провадження. Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з вищенаведеною заявою (а. с. 18 18 зворотна сторона).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року вищенаведену заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником боржником за виконавчим документом ОСОБА_1 не надано в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказів на підтвердження того, що у нього відсутній обов`язок за судовим наказом по виплаті аліментів.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що судовий наказ було видано на законних підставах у відповідності до встановлених законодавством вимог, що виключає наявність помилки під час його видачі, що також не доведено заявником.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено наявності будь-якої встановленої чинним законодавством підстави для визнання спірного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Щодо посилань заявника про те, що деякі факти судом не були враховані під час його видання, суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до вимог ст. 168 ЦПК України у судовому наказі судом було повідомлено боржника, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Також, як вбачається з посилань ОСОБА_1 на підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, останній фактично оскаржує судовий наказ, будучи не згодним з розміром аліментів, які присудженні до стягнення з нього.

Суд першої інстанції звернув увагу заявника, що у відповідності до ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу № 520/5635/18 від 17 травня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, таким, що не підлягає виконанню, та невірність обраного заявником способу захисту свої прав та інтересів (а. с. 28 29 зворотна сторона).

Адвокат Блажиєва О.О., діюча від імені ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу № 520/5635/18 від 17 травня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні суду першої інстанції,обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на низку порушень норм діючого законодавства, які, на думку адвоката Блажиєвої О.О., діючої від імені ОСОБА_1 , мали місце під час видачі вищевказаного судового наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Смирнова Л.П., діюча від імені ОСОБА_2 , заперечує проти апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. Посилається на те, що наведені боржником обставини у вищевказаній заяві не є такими, які мають наслідком задоволення вимог такої заяви.

Також від адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та особистої відсутності ОСОБА_2 ..

Від адвоката Блажиєвої О.О., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони апелянта.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Згідно із частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, відсутність клопотань учасників справи про відкладення розгляду справи, наявність вищевикладених клопотань про розгляд справи за відсутності учасників справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу №520/5635/18 від 17 травня 2018 року, виданого Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

За правилами частини 1 статті 15 ЦК України, частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ цього Кодексу.

Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою ІІІ розділу V цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправильності обраного заявником способу захисту у даній справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, не заслуговують на увагу суду, оскільки не є такими, які мають наслідком задоволення вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга є безпідставною, тому вона не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За правилами, передбаченими пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні вищенаведеної заяви ОСОБА_1 без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги адвоката Блажиєвої О.О., діючої від імені ОСОБА_1 ,відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження вищевказаних судових рішень зазначені в частині 2 статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Блажиєвої Олени Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе