ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1239/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області,

представник третьої особи - Кощей К.Ю.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач, разом - сторони) про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та стягнення аліментів на його утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позов обґрунтований такими обставинами. 23.01.2007 шлюб сторін розірвано. Від цього шлюбу позивач виховує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 не проявляє турботи про сина, не виявляє інтересу до його потреб, а часто їх зовсім ігнорує, не займається вихованням дитини, не бачиться з ним. Батько не приймає участі у суспільному житті та медичному догляді дитини, якою займається виключно мати. Більше чотирьох років відповідач припинив належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання своєї дитини, не виділяє грошові кошти на утримання та забезпечення його потреб та інтересів. Відповідачу відоме місце проживання сина, проте він не виявляє жодної ініціативи щодо прийняття участі у його вихованні та утриманні. Відповідач збирається переїхати на постійне проживання до іншої країни і свідомо відмовляється від своїх батьківських прав, про що склав відповідну заяву.

На обґрунтування вимог про стягнення аліментів позивач зазначила, що вона в повному обсязі утримує дитину, а позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

08.02.2019 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

25.03.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгяду по суті.

11.09.2019 суд виключив з числа учасників справи Службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та залучив до участі у справі орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області для надання передбаченого статтею 19 Сімейного кодексу України письмового висновку щодо розв`язання спору.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надав нотаріально посвідчену заяву-згоду на позбавлення його батьківських прав, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, відзиву на позов від нього не надійшло.

Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області надав до суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Представник третьої особи Кощей К.Ю. подала заяву про підтримання висновку органу опіки та піклування та розгляд справи за її відсутності.

Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2005.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 (а.с. 7).

23.01.2007 шлюб сторін розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6).

З акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що малолітній син ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З позовної заяви вбачається, що відповідач більше чотирьох років належним чином не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання своєї дитини, не виділяє грошові кошти на утримання та забезпечення його потреб та інтересів, а всю необхідну турботу, піклування та матеріальне забезпечення Марка надає мати.

Вказані обставини доводяться даними, які містяться: у довідці фельдшерського пункту КЗ ВРР «ВРЦПМСД» (а.с. 10); у довідці-характеристиці, наданій директором приватного дитячого дошкільного закладу «Лада-Ладшка», який відвідує дитина (а.с. 11); в акті обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного Глевахівською селищною радою (а.с. 12, 13); у довідці, наданій директором та класним керівником Боярського навчально-виховного комплексу «Гімназія - Загальноосвітня школа І ступеня», в якому навчається дитина (а.с. 14).

Доказів, які б спростовували зазначені обставини, суду не надано.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Доказів, які б свідчили про намагання відповідача приймати участь у вихованні і утриманні сина чи створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, суду не надано, до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини він не звертався.

При вирішенні цього спору суд в першу чергу враховує інтереси дитини, які мають визначальне значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у житті сина є фактором, що травмує його психіку. Окрім того суд бере до уваги ту обставину, що збереження материнства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів ОСОБА_4 .

Отже на підставі оцінки наданих позивачем доказів і її пояснень, викладених у позовній заяві, суд дійшов до переконання, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд керується відповідними положеннями сімейного законодавства.

Так, за приписом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно частини 2 статті 166 цього Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом.

За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 3000 грн.

На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 15 листопада 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: