Номер провадження: 22-ц/813/6638/20
Номер справи місцевого суду: 520/8555/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Бикової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Позивач ОСОБА_2 24.07.2017 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики від 01.08.2013 року у розмірі 50000 доларів США, проценти за користування сумою позики за період з 01.08.2013 року по 01.08.2017 року в сумі 36591 долар 50 центів США, три відсотки річних від простроченої суми боргу на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01.01.2014 року по 01.08.2017 року в сумі 9529 доларів 80 центів США, що в загальній сумі складає 96121 доларів 30 центів США.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 01.08.2013 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики у формі розписки, за умовами якого вона ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 50000 доларів США, зі сплатою 2% на місяць за користування коштами, в строк до 01.01.2014 року. 01.07.2016 року відповідачка на зворотній сторінці розписки зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти в строк до 01.10.2016 року.

Одночасно з подачею позову ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер № 33206053); двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м. (реєстраційний номер майна № 8140920); однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м. (реєстраційний номер майна № 15202733).

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.07.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви.

31.07.2017 року Київським районним судом міста Одеси також було постановлено ухвалу, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме:

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер №33206053);

- на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подала ОСОБА_1 , в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона не є стороною у справі та судом першої інстанції було помилково накладено арешт на її майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер №33206053) .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.04.2020 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.04.2020 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

Сторони не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

23 липня 2020 року від ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до суду надійшла заява, з якої вбачається що остання прибула до судового засідання але через запровадження карантину до залу судового засідання її не допустили. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила розглядати справу за її відсутністю та задовольнити її апеляційну скаргу.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до закінчення дії карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р., адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» з наступними змінами передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до закінчення дії карантину зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Забезпечуючи позовні вимоги шляхом накладення арешту на спірний будинок, районний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч.1 п.1, ч.3 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 ) виник спір з приводу неналежного виконання зобов`язань за договором позики.

31.07.2017 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 , а саме:

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер №33206053);

- на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Згідно витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власників від 30.03.2020 року власником спірного будинку є ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що накладення арешту на майно, котре належить на праві власності особі, яка не є стороною спірних правовідносин не відповідає вимогам ст.150 ЦПК України, а висновок суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду є помилковим.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд безпідставно наклав арешт на майно особи, котра не є стороною спірних правовідносин та позов не може бути забезпечений власністю іншої особи.

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в частині забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер №33206053) скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (реєстраційний номер №33206053) відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе