Справа № 309/1557/20
Провадження № 2/309/1100/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Ізянської сільської ради Хустського району про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що розташований: в АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Ізянською сільською Радою народних депутатів Хустського району Закарпатської області. На день його смерті, разом з ним в житловому будинку АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, з якою вони вели спільне дворогосподарство.

Згідно статті 548 ЦК УРСР (що діяла на день смерті ОСОБА_2 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР (що діяла на день смерті ОСОБА_2 ) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті батька мати позивачки ОСОБА_3 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, але не проводила жодних дій щодо оформлення та реєстрації спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області. На день її смерті разом з нею в житловому будинку АДРЕСА_1 фактично проживала позивачка з якою вони вели спільне дворогосподарство. За життя батьки позивачки заповіту не складали, вона є єдиною їх донькою.

17.06.2020 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва на спадщину за законом, однак їй було відмовлено та роз`яснено, що необхідно звернутися до суду, оскільки зі змісту наданого правовстановлюючого документа вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_2 , при цьому у свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки.

Свідоцтво про право власності на колгоспний двір ОСОБА_2 фактично втратило свою силу через припинення існування колгоспних дворів, внаслідок введення в дію ЗУ «Про власність» від 15.04.1991 р. Після припинення дії статусу колгоспного двору з 1991 року, мати позивачки не переоформляла набуття права власності на цей будинок відповідно до діючого на той час ЦК УРСР, хоч таке право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування. На даний час позивака не має можливості оформити свої спадкові права, на будинок в нотаріальному безспірному порядку через наявність вище наведених обставин.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Ізянської сільської ради в судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист за підписом в.о. сільського голови Пасулька О.М. про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечила.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності колгоспного двору на жилий будинок АДРЕСА_1 від 20.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, батько позивачки - ОСОБА_2 як голова колгоспного двору являвся власником цього дворогосподарства.

Згідно виписки з погосподарської книги Ізянської сільської ради за особовим рахунком НОМЕР_6 в період 1991-1995 років в колгоспному дворі ОСОБА_2 були зареєстровані члени колгоспного двору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Ізянською сільською Радою народних депутатів Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 року з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано 20.07.1988 року у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів була мати позивачки, відповідно до ст.ст.120,123 ЦК УРСР вона мала набути право особистої власності на вказаний будинок.

За життя ні батько позивачки ОСОБА_2 , ні її мати ОСОБА_3 заповіту не складали. Позивачка є єдиною донькою і в силу ст. 1217 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-78,206,247,258-268 ЦПК України, ст.ст. 328,346,392, 1216,1217,1218,1221, 1268, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_5 , мешканкою АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами в цілому, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.