Провадження № 2/554/709/2020
Ухвала

(про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору)

20.01.2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановила:

18.12.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно разом із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_1 посилається на те, що у нього відсутні кошти для сплати судового збору так як він сплатив зібрані ним кошти відповідачу в якості передоплати в розмірі 100 тис. грн. з метою укладення основного договору купівлі продажу нерухомості, нотаріальні витрати в розмірі більше 1 тис. грн., а також залишок коштів в розмірі 111,4 тис. грн.

Дослідивши матеріали клопотання, суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 1 постанови № 10 від 17.10.2014 року Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі"(Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день проявлення позову) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 768,40 грн. та не більше 9605,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно суд, виходячи із наведених заявником обґрунтувань та наданих доказів, може відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір, звільнити від сплати або, за відсутності підстав для задоволення клопотання (заяви), відмовити у задоволенні.

Ураховуючи те, що заявником не надано доказів на підтвердження обставин, які б давали підстави суду відстрочити йому сплату судового збору за подання позовної заяви, а саме доказів на підтвердження розміру її річного доходу за попередній календарний рік, клопотання про звільнення від сплати судових витрат задоволенню не підлягає.

З огляду викладеного, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, суддя

ухвалила:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, - відмовити.

Копію ухвали суду направити заявнику протягом 2 (двох) днів з дня її складання.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом ухвали суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко