Справа № 587/1457/20
У Х В А Л А
про повторне залишення позовної заяви без руху
29 липня 2020 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М. розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) адвоката Цюпка Олександра Віталійовича ( АДРЕСА_2 ) до Могрицької сільської ради Сумського району Сумської області (с. Могриця, вул. Центральна, 1, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності
14 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цюпка О.В. звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків.
29 липня 2020 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява щодо усунення недоліків, в якій зазначає, що відсутні правові підстави для повернення позовної заяви у зв`язку з ненаданням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину та просить відкрити провадження у справі.
Вивчивши зазначену заяву, суд приходить висновку, що провадження по справі не може бути відкрито, оскільки позовна заява не приведена у відповідність до ст. 175 ЦПК України.
Так, в силу п.п. 5, 8 ч. 3, ч. 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, і у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п. 23 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок.
Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.
Згідно із п. 3 Глави 13 цього Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
В поданій заяві представник позивача не наводить посилань на наявність постанови органу нотаріату про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відсутні висновки нотаріуса, викладені у постанові.
Свою позицію з цього приводу висловив в інформаційному листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, увагу суддів звернуто на те, що слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.
Як вбачається з п. 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.
У матеріалах справи відсутня письмова обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про право на спадщину.
Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, вякій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання позивачем ухвали.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення позовної заяви без руху для того, щоб представник позивача ОСОБА_2 усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.
З огляду на викладене вважаю за необхідне повторно залишити позовну заяву без руху та запропонувати представнику позивача усунути вказані недоліки.
Роз`яснити, що в іншому разі позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,-
Позовну заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) адвоката Цюпка Олександра Віталійовича (м. Суми, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 ) до Могрицької сільської ради Сумського району Сумської області (с. Могриця, вул. Центральна, 1, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності - залишити без руху і надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ухвали.
Копію ухвали направити представнику позивача та роз`яснити, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Черних