Справа № 442/455/20
Провадження № 2/442/429/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2020 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Харіва І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністарії про зобов`язання виконання умов мирової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у вищезазначеній справі шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212; на земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку й господарських будівель і споруд площею 0,1250 га, яка розташована в урочищі АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:005:0091, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а також на усе інше майно ОСОБА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , в межах суми вартості майна, яке він повинен придбати згідно ухвали суду про затвердження мирової угоди від 07 березня 2014 позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що становить 970000 (дев`ятсот сімдесят тисяч)грн. 00коп., що на день подачі заяви про забезпечення позову еквівалентно 40 000 (сорок тисяч) доларів США.

Вказує, що дії відповідача ОСОБА_2 , а точніше його бездіяльність у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань згідно затвердженої чинною до цього часу ухвалою суду Мирової угоди є умисними, а відчуження відповідачем ОСОБА_2 у будь-який час належного йому нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся відповідно до поданої позовної заяви у даній цивільній справі, позбавить реальних заходів примусу судом відповідача ОСОБА_2 з метою спонукання його до реального виконання ним як судового рішення у даній цивільній справі, так і ухвали суду про затвердження Мирової угоди від 07 березня 2014, тобто, може значно ускладнитись чи унеможливитись ефективний захист порушуваних відповідачем ОСОБА_2 ряду законних прав та інтересів позивача у справі

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ( п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України).

У відповідності до ст.152 ЦПК України, позов може забезпечуватись шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, належні відповідачу. Між тим, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2012 року №9 (із змінами і доповненнями) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; а також інших учасників судового процесу;наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, кому належить нерухомість, на яку заявник просить накласти арешт. Зі змісту позовної заяви вбачається, що житловий будинок відповідач відчужив, одночасно в заяві про забезпечення позову вказує що такий належить на праві власності відповідачу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Враховуючи наведене, прийшов до переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що накладення арешту на майно може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду. Заявником не обґрунтовано яким чином забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача зможе в подальшому забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення позову про зобов`язання вчинити дії. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністарії про зобов`язання виконання умов мирової угоди.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Б. Нагірна