Справа № 127/2-1765/10
Провадження № 6/127/228/20
У Х В А Л А

27 липня 2020 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа №2-1765-2010 щодо боржника ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свою заяву мотивував тим, що 07.12.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалене рішення по вказаній цивільній справі, яким, зокрема стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 № 98188 на суму 39001,13 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складало 312399,06 грн, в тому числі пеня 4413,47 грн, неустойка 500,00 грн, загальна сума заборгованості складає 317382,53 грн. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.12.2011 вказане рішення в цій частині залишене без змін. 24.03.2011 на підставі даного рішення суду було видані виконавчі листи, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 . Заявник зазначає, що виконавчий лист про стягнення вказаної заборгованості звертався до примусового виконання до Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції (постанова про відкриття виконавче провадження від 10.11.2011, ВП №30127503), після чого 07.03.2012 матеріали виконавчого провадження передавались на виконання до ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Проте, після здійснення виконавчих дій 02.02.2015 про накладення арешту на кошти боржника, станом на 24.03.2020 стягувач не отримував жодних документів та не володів інформацією щодо виконання цього виконавчого листа. Як вказує заявник, з відповіді ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 24.04.2020 стягувачу стало відомо, що виконавче провадження за виконавчим листом №2-1765-2010 щодо боржника ОСОБА_1 було закінчено 27.05.2015 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999), інша інформація відсутня у зв`язку із знищенням матеріалів згідно акту від 04.01.2019. Вказуючи, що виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 станом на 05.05.2020 ним не отримувався, вважає, що він був втрачений, а строк пред`явлення його до виконання пропущений з поважних причин, при цьому рішення суду залишається не виконаним ні частково, ні в повному обсязі, тому просить заяву задовольнити.

За клопотання представника заявника суд відкладав розгляд заяви, а також забезпечував його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, викладених у ній та просив задовольнити, вказуючи, що рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 № 98188 на суму 39001,13 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складало 312399,06 грн, в тому числі пеня 4413,47 грн, неустойка 500,00 грн, загальна сума заборгованості складає 317382,53 грн, залишається не виконаним, а постанова державного виконавця, на яку посилається боржник, є неправомірною.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, вказуючи на виконання рішення суду в цій частині у повному обсязі іншим боржником ОСОБА_2 , що також підтверджується постановою державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 27.11.2019 про закінчення ВП №52966438 щодо боржника ОСОБА_2 .

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №2-1765/10, суд дійшов до наступного.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту цієї норми слідує, що поновлення пропущеного строку можливе у випадку, якщо стягувач обґрунтує обставинами (причинами) як такими, що характеризують поважність пропуску строку, передбаченого законом для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, та переконає суд в їх існуванні, посилаючись та надаючи відповідні докази по кожній з наведених таких обставин. При цьому, поважною причиною може бути лише перебіг у часі такого стану речей, який виникає незалежно від волі стягувача та прямим наслідковим зв`язком перешкоджає йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку. Суд же при вирішенні цього питання повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Разом з тим, і видача дубліката виконавчого листа, і поновлення строку пред`явлення його до виконання можливе в разі якщо рішення суду не виконане.

Як установлено судом, 07.12.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1765/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яким:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 26.02.2008, договором поруки від 26.02.2008 № 183024, на суму 178140,31 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складає 1426903,89 грн, в т.ч. пеня 27747,63 грн, неустойка 5000,00 грн, загальна сума заборгованості складає 1459651,52 грн;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 на суму 39001,13 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складає 312399,06 грн, в т.ч. пеня 4413,47 грн, неустойка 500,00 грн, загальна сума заборгованості складає 317382,53 грн;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26.02.2008, договором поруки від 26.02.2008 №182945, договором поруки від 16.05.2008 №211320, договором поруки від 26.02.2008 №183022, на суму 1553203,18 грн, в т.ч. пеня 16020,33 грн, неустойка 5000,00 грн, загальна сума заборгованості складає 1604223,33 грн,

а також, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1700 грн та по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 (т.1, а.с. 237-238).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.12.2011 рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.12.2010 скасовано в частині задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; відмовлено у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати. В решті рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.12.2010 залишено без змін (т.1, а.с. 316-321).

24.03.2011 представником ПАТ «УкрСиббанк» отримано сім виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Вінниці за вищевказаним судовим рішенням, що вбачається з відмітки у «довідковому листі до справи» (зворот обкладинки т.1).

Виконавчий лист 2-1765/10, виданий 24.03.2011 Ленінським районним судом м.Вінниці щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188, перебував на примусовому виконанні в органах ДВС, починаючи з 10.11.2011 та був повернутий стягувачу (банку) 27.05.2015 на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.05.2015, інформацією з АСВП по ВП №30127503, отриманої станом на 05.05.2020 (т.3, а.с. 203, т.4, а.с. 133-136).

Виконавчий лист 2-1765/10 від 24.03.2011 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 щодо іншого солідарного боржника ОСОБА_2 перебував на виконанні в органах ДВС та постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 18.06.2015 (ВП №41597485) виконавче провадження закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на момент винесення постанови) у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом (т.2, а.с. 245). Ця постанова скасована ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2016 (матеріали провадження №4-с/127/124/15, а.с. 123).

18.05.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2-1765/10 відносно боржника ОСОБА_1 , яка 01.12.2016 була роз`яснена судом про те, що дублікат відносно боржника ОСОБА_1 видається лише про стягнення заборгованостей за кредитними договорами №0 та №0 від 26.02.2008, забезпечуваних договорами поруки (матеріали провадження №6/127/447/16, а.с. 34, матеріали провадження № 2-р-127/37/16, а.с. 18-19).

Враховуючи, що заявник отримав дублікат виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 і щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188, на суму 39 001,13 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складає 312 399,06 грн, в тому числі пеня 4 413,47 грн, неустойка 500,00 грн, загальна сума заборгованості складає 317 382, 53 грн, заявник 18.07.2016 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню цей дублікат, яка задоволена ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 та визнано таким, що не підлягає виконанню вищевказаний дублікат від 07.06.2016, як виданий помилково (т. 4 а.с. 65-66, 69).

Крім того, 15.06.2016 представником ПАТ «УкрСиббанк» по даній цивільній справі також подавалась до суду заява про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання щодо боржника ОСОБА_1 . Звертаючись до суду із цією заявою банк, посилаючись на відповідь органу ДВС від 06.06.2016 за №4312/02.2-27/2 вказував, що виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 був втрачений при направленні постанови про повернення виконавчого документу від 27.05.2015 по виконавчому провадженню №30127503 (т.3, а.с. 115-118,125,126). Надалі ця заява банку в частині видачі дублікату щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 та поновлення строку для пред`явлення його до виконання за ініціативою заявника була залишена без розгляду ухвалою суду від 21.09.2016 (т.3, а.с. 211).

Тобто банку про втрату виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 щодо боржника ОСОБА_1 було відомо ще в 2016 році. Жодних доказів про те, що з того часу банк реально цікавився виконанням рішення цим боржником чи існували об`єктивні обставини, що перешкоджали банку реалізовувати свої процесуальні права матеріали справи не містять, а організація роботи останнього з цього приводу не може слугувати поважною причиною пропуску строку.

В той же час, судом також установлено, що 27.11.2019 виконавче провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 щодо боржника ОСОБА_2 (ВП №52966438), солідарного боржника за вказаним кредитним договором, закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» ( в чинній редакції), фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т.4, а.с.173-174).

Як слідує зі змісту цієї постанови борг стягнутий з ОСОБА_2 перераховано банку, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 виконане.

Заявник, звертаючи до суду із цією заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання щодо боржника ОСОБА_1 , вказує на невиконання рішення суду та в своїх поясненнях в судовому засіданні зазначає про неправомірність постанови державного виконавця від 27.11.2019 про закінчення виконавчого провадження щодо солідарного боржника ОСОБА_2 .

Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо неправомірності цієї постанови державного виконавця та її скасування. В межах розгляду цієї ж заяви вказана постанова не є предметом розгляду, а тому у суду відсутні підстави стверджувати про її неправомірність.

Суд звертає увагу, що постанова державного виконавця від 18.06.2015 (ВП №41597485), якою вже було закінчене виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 , солідарного боржника за вказаним кредитним договором, була скасована ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2016, однак ця обставина не дає підстави стверджувати про неправомірність постанови від 27.11.2019 про закінчення виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 у зв`язку з фактичним його виконанням щодо боржника ОСОБА_2 (ВП №52966438).

Відповідно до ч.4 ст.543 ЦПК України виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188.

На підставі викладеного та керуючись п. 17.4 Перехідних положень, ст. 260, 261, 354, 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.02.2007, договором поруки від 23.02.2007 №98188 на суму 39001,13 доларів США, що в еквівалентні на національну валюту за курсом НБУ складає 312399,06 грн, в т.ч. пеня 4413,47 грн, неустойка 500,00 грн., загальна сума заборгованості складає 317382,53 грн, по цивільній справі №2-1765/2010 за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний тест ухвали складений 31.07.2020

Суддя: