Справа № 265/5555/19
Провадження № 2/265/225/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 липня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Булгакової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради. В обґрунтування позову зазначає, що вона почала сумісне проживання з відповідачем в 2009 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис №1164 від 23.12.2010 року, свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 23.12.2010 року, в якому зазначено батько дитини ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 (теперішнє прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ). Фактичні сімейні відносини між нею та відповідачем припинились у 2011 році. Після припинення сімейних відносин дитина мешкає з нею за адресою : АДРЕСА_1 . Відповідач від народження дитини постійно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, не цікавився розвитком своєї дитини, станом його здоров`я. Участі у вихованні сина не приймав та не приймає до цього часу, не виявляє бажання бачитися з дитиною. Від дня народження дитини всі питання з виховання дитини вона вирішує сама без підтримки з боку відповідача. Грошових коштів на підтримання життєво важливих потреб дитини відповідач не надав.

09.08.2012 року нею було стягнуто аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2012 року. Відповідач став на шлях злісного ухилення від оплати аліментів, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Згідно з довідкою Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.04.2019 року № 14.1-59/4155 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на її користь станом на 1 квітня 2019 року складає 58730 гривень, які відповідач не сплачував протягом 6 років 11 місяців 18 днів.

Її син навчається у 2-му класі загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 57 м. Маріуполя. Батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у навчанні сина, не цікавиться вихованням і розвитком своєї дитини, батьківські збори і шкільні заходи не відвідує. Ці обставини підтверджується довідкою, наданою адміністрацією комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа 1-111 ступенів № 57 Маріупольської міської ради Донецької області.

Таким чином фактично з народження дитини відповідач, незважаючи на її неодноразові звернення до нього з питань участі у вихованні сина, не виконував та не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, та не виявляє бажання їх виконувати. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Просила суд задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного судового розгляду даної цивільної справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про день та час слухання справи, до суду на розгляд справи по суті не з`явився, тому суд, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, провів заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.

Представник третьої особи Мамаєва С.В., яка діє на підставі довіреності, до суду на судовий розгляд справи по суті не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис №1164 від 23.12.2010 року, свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 23.12.2010 року, в якому зазначено батько дитини ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 ( а.с.10).

31 жовтня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , та набула після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4 ( а.с.9).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою житлової організації ККП «КК «Східний».

Згідно з довідкою Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.04.2019 року № 14.1-59/4155 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на її користь станом на 1 квітня 2019 року складає 58730 гривень, які відповідач не сплачував протягом 6 років 11 місяців 18 днів ( а.с.11).

ОСОБА_3 навчається у 2-му класі загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 57 м. Маріуполя. Батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у навчанні сина, не цікавиться вихованням і розвитком своєї дитини, батьківські збори і шкільні заходи не відвідує, що підтверджується довідкою, наданою адміністрацією комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа 1-111 ступенів № 57 Маріупольської міської ради Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1 працює в ПрАТ «МК «Азовсталь» на посаді інженера відділу експлуатації управління безрельсового транспорту, за місцем роботи характеризується позитивно ( а.с. 13).

ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 14-15).

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

У висновку органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав від 08.04.2020 року зазначено, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 17.03.2020, вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76 - 78, 81 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що батько не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, батько не утримує дитину, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, громадянина України батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, громадянина України батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ;

Третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, адреса: пр. Миру, 70, м. Маріуполь, 87555.

Повне рішення складено 28 липня 2020 року.

Суддя О.О. Костромітіна