Справа № 365/590/19
Номер провадження: 2/365/57/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.2020 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку зареєстрований також її внук ОСОБА_2 , який з 2008 року в ньому не проживає, витрат по утриманню не несе, особистих речей в будинку не має та будинком не цікавиться, тому просить визнати відповідач, таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 12.12.2019 до участі у справі залучений ОСОБА_3 як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, інші учасники справи в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не проживає за цією адресою, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідні оголошення про виклик відповідача у судові засідання були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю.

В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що вони живуть по сусідству із позивачем. Протягом понад один рік відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, не з`являється та не утримує його. Крім того, свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона працювала листоношею у селі. На ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 поштова кореспонденція ніколи не надходила.

Оцінюючи наведені аргументи у справі, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку номер АДРЕСА_1 у рівних частках (а.с.13, 29 - копії Витягів). У спірному будинку зареєстрований та відсутній без поважних понад один рік ОСОБА_2 Це житло не є його постійним місцем проживання та він не відноситься до нього як такого, не приймає ніякої участі в його утриманні, тягар утримання якого несе позивач. Не веде із позивачем - власником будинку спільного господарства. Позивачу невідоме місце фактичного проживання відповідача (а.с.7, 8, 9 - довідки, акт).

Зазначені обставини підтвердили також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В ході розгляду справи вбачається, що між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом.

Доказів проживання у спірному будинку чи його утримання відповідач суду не надав.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім`ї.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач відсутній у спірному житловому будинку без поважних причин понад один рік, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, тому він втратив право на користування спірним будинком, що належить позивачу та третій особі на праві приватної власності.

Позивач сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн, який підлягає стягненню із відповідача на її користь (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком номер АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ВідповідачОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 28 січня 2020 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко