Справа № 216/669/17
провадження №2/216/1768/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю секретаря судового засідання Крейса О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( Відповідачі ) про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовано наступним: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач-1) 30.03.2007 року уклали кредитний договір 1/159-MK (надалі - Договір). Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 9000,00 Доларів США на термін до 30.03.2010р., а Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач-1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 9000,00 Доларів США. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач-1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 01.12.2016 року має заборгованість - 17958,80 Доларів США, яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 8359,03 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6088,91 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 4148,73 Доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 106000,05 грн., яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 637,87 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором 1/159-MK між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки, з поручителем ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Відповідача-1.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором 1/159-MK. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

Просять суд винести рішення, яким стягнути солідарно з Відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 4148,73 Доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 106000,05 грн.. за кредитним договором № 1/159-MK від 30.03.2007 року, яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 637,87 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, стягнути солідарно з Відповідачів судові витрати.

Представник ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 з`явився у судове засідання, просив відмовити у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в частині вимог до ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строків позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві вказав, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, Відповідач-1 про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку ОСОБА_1 , та вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 30.03.2007 року уклали кредитний договір 1/159-MK. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 9000,00 Доларів США на строк до 30.03.2010р., а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач-1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом..

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 9000,00 Доларів США. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач-1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 01.12.2016 року має заборгованість - 17958,80 Доларів США, яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 8359,03 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6088,91 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 4148,73 Доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 106000,05 грн., яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 637,87 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Розрахунок суми заборгованості додається.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором 1/159-MK між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір поруки № 1/159-МК/3 від 30.03.2007р., з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи:

Згідно ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов`язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов`язки.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, вважаємо за доцільне об`єднати позовні вимоги Позивача до кількох Відповідачів в одній позовній заяві.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, за ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки Відповідач-1 в установлений договором строк не сплатила суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, усі зазначені суми підлягають стягненню з Відповідача-1 на користь позивача.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 , між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір поруки № 1/159-МК/3 від 30.03.2007р., з поручителем ОСОБА_2 .

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Чинний Цивільний кодекс України виходить з того, що в першу чергу сторони мають право самостійно в договорі поруки визначати строк для пред`явлення вимог до поручителя. За відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), що принципово впливає на вирішення ряду питань. По-перше - його закінчення є підставою для припинення поруки. По-друге - у випадку пропуску кредитором строку пред`явлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України. По-третє - встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв`язку з його пропуском.

Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов`язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Тому, навіть, якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 641/9926/15-ц.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача до відповідачів ґрунтуються на підставі кредитного договору № 1/159-МК від 30.03.2007р. та договору поруки №1/159-МК/3 від 30.03.2007р. Згідно з умовами кредитного договору 1/159-МК кінцевим терміном виконання грошового зобов`язання основного боржника є 30 березня 2010р., отже з 31 березня 2010 року несплачена заборгованість вважається простроченою.

Саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України 6-місячного строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.

Пунктом 6 Договору поруки від 30.03.2007р. передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до умов пункту 5 Договору поруки від 30.03.2007р., Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним Договором 1/159-MK. Однак, як вбачається з матеріалів справи, письмові вимоги до боржника і поручителя були направлені на адресу їх місцезнаходження 12 січня 2017 року, але позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачами від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги щодо обов`язку виконати умови договору та сплатити заборгованість за кредитним договором, а тому відсутні докази належного вручення письмової вимоги щодо виконання забезпеченого зобов`язання, у зв`язку з чим вимога залишена без задоволення.

Крім цього, строк виконання грошового зобов`язання відповідно до п.1.3 Кредитного договору № 1/159-МК визначений - 30.03.2010р., тому з 31.03.2010 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Пунктом 12 Договору поруки № 1/159-МК/3 передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, з урахування положень законодавства, наведених вище, кредитор - позивач по справі, повинен був пред`явити вимогу до ОСОБА_2 протягом шести місяців починаючи з 31.03.2015р., тобто граничний термін пред`явлення вимоги за договором поруки - 30.09.2015р. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі цей строк пропустив, та пред`явив вимогу до Відповідачів лише 12 січня 2017 року, яку вони навіть не отримували, а з позовною заявою звернувся до суду 14 лютого 2017 року, тому є наявні всі підстави про сплив позовної давності у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із розрахунку, заборгованість Відповідача-1 становить 4148,73 Доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 106000,05 грн., яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 637,87 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Оскільки Відповідач-1 в установлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, а строк позовної давності, у межах якої позивач міг звернутися до Відповідача-2 сплинув, то усі ці суми підлягають стягненню з Відповідача-1 на користь позивача.

21.05.2018 р. ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК").

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви, у зв`язку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає заміні на АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, з урахуванням часткового задоволення позову, з Відповідача-1 на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. , МФО 305299) заборгованість у розмірі 4148,73 Доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2016 року складає 106000,05 грн. (сто шість тисяч 05 копійок), яка складається з наступного: 3510,86 Доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 637,87 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рах., МФО 305299) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 - відмовити в повному обсязі, у зв`язку із закінченням строків позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя: М. В. Бутенко