Справа № 936/1016/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д.,Кожух О.А.,

за участі секретаря:Волощук В.І.,

за участі представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на рішення Воловецького районного суду від 10 березня 2020 року, головуючий суддя Вотьканич В.А., у справі за позовом Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області до ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 9 556,05 гривень,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2019 р. позивач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області (далі Управління) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Просили суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь Управління безпідставно набуті кошти в розмірі 9 556 грн. 05 коп. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. для забезпечення розгляду справи.

Рішенням Воловецького районного суду від 10 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення, позовні вимоги задовільнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити, виключивши з мотивувальної частини відомості про доведеність виплати позивачем відповідачці суми 9 556,05 грн. та виключивши відомості, які підтверджують недоведеність позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Просив справу розглядати у його відсутності та відсутності його довірителя.

Заслухавши суддю-доповідача, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працювала провідним спеціалістом відділу фінансово економічної діяльності Свалявського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду страхування України в Закарпатській області.

Наказом управління від 22.12.2017 року №332-к її було звільнено з роботи з 29.12.2017 року згідно п.6 ст.36 КЗпП України (у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці), про що було внесено до трудової книжки відповідачки відповідний запис.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.04.2018 року ОСОБА_3 поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності з 29 грудня 2017 року та стягнуто на її користь із Управління середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36858 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 79 коп. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів та відшкодування моральної шкоди розміром 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. Допущено негайне виконання стягнення середньомісячного заробітку за один місяць вимушеного прогулу, що становить 9 556 грн. 05 коп.

На виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_3 Управління ВДФ соціального страхування України в Закарпатській області видало наказ від 03.05.2018 № 175-к, яким скасовано наказ управління від 22.12.2017 за № 332-к про звільнення ОСОБА_3 ; поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу фінансово економічної діяльності Свалявського відділення Управління виконавчої дирекції фонду страхування України в Закарпатській області з 29.12.2017 р.; наказано відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку управління виплатити ОСОБА_3 суму заробітної плати за один місяць; утримати з ОСОБА_3 суму вихідної допомоги, отриманої нею при звільненні у грудні 2017 року згідно наказу управління від 22.12.2017 р. за № 332-к.

У зв`язку з виконанням виконавчого листа Воловецького районного суду Закарпатської області виданого 24.01.2019 року по справі № 300/78/18 про поновлення на роботі, меморіальним ордером № 89690487 від 22.02.2019 року здійснено безспірне списання з видаткового казначейського рахунку Управління № НОМЕР_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 36 858 грн. 79 коп. та меморіальним ордером № 89690658 від 22.02.2019 р. моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Глави 83 Цивільного кодексу України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Подібні висновки щодо застосування статті 1215 ЦК України викладені у: постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14), від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року справа №517/186,17, від 28 березня 2018 року, справа №173/166/17, від 03 травня 2018 року справа №473/2859/17.

Виходячи із системного аналізу ст. 1215 Цивільного кодексу України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Відповідно до повідомлення про здійснене безспірне списання коштів з рахунків боржника від 31.01.2019 року за № 07.2-08/15-378 Головне управління державної казначейської служби України у Закарпатській області керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року за № 845 (далі Порядок), розглянувши заяву стягувача та виконавчий лист Воловецького районного суду Закарпатської області, виданого 24.01.2019 р. по справі № 300/78/18 про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 36 858,79 гривень без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів повідомило позивача про те, що безспірне списання буде здійснюватись з рахунків № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 .

Із повідомлення про здійснене безспірне списання коштів з рахунків боржника від 31.01.2019 року за № 07.2-08/15-378 вбачається, що Головне управління державної казначейської служби України у Закарпатській області відповідно до п. 28 Порядку встановило позивачу строк до 07.02.2019 р. для надання інформації пов`язаної з виконанням рішенням про стягнення коштів. (а.с.8).

Пунктом 28 Порядку передбачено, що орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків.

У повідомленні також зазначаються строк подання боржником інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про не проведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника.

Матеріалами справи встановлено, що перед проведенням списання коштів з рахунків, уповноважений орган (державного казначейства) попереджав боржника про його проведення письмово та встановлював строк на надання інформації щодо виконання рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 запевняв суд про те, що стороною позивача була надана інформація до Головного управління державної казначейської служби України у Закарпатській області, яка пов`язана із виконанням рішенням суду про стягнення коштів, проте не надав доказ для підтвердження зазначеної обставини, зокрема, документ який надсилався позивачем до Казначейства в строк до 07.09.2019 р. Про причини неподання зазначеного документу як доказу до матеріалів справи ОСОБА_1 не зміг пояснити.

Також судом з`ясовано, що доводи позивача, про те, відповідач, при подачі виконавчого листа до Держказначейства, усвідомлено приховала відомості про часткове виконання позивачем рішення суду на суму 9556,05 грн. у травні 2018 р., тобто, за 8 місяць до дати звернення до Держказначейства із заявою про безспірне списання коштів в сумі 36 858, 79 гривень є необґрунтованими те не підтвердженими належними доказами.

У матеріалах справи не міститься доказів, про те що позивач належним чином і відповідно до п. 28 Порядку в строк до 07.02.2019 р. надав до Казначейства необхідну інформацію пов`язану із виконанням рішення про стягнення коштів.

Таким чином, позивачем не було надано відомостей, що підтверджують той факт, що при нарахуванні позивачем коштів була допущена рахункова помилка, як і не надано відомостей допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань які призвели до виникнення переплати.

Недобросовісність набувача у даному випадку судом не встановлена, як і не встановлено помилки у численні.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 липня 2020 року.

Головуючий

Судді