Справа № 569/1245/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника позивачки - адвоката Андрієвського А.О.

представника відповідача - адвоката Рудики С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 17 вересня 2010 року між нею та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1185. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них із відповідачем народився син ОСОБА_3 . Через різницю в поглядах на подружнє життя та різні погляди щодо виховання сина ОСОБА_4 вони припинили спільне проживання та проживають окремо з вересня 2019 року. Син залишився проживати з нею. Вихованням дитини займається лише вона. Після того як вона із сином переїхали від відповідача він припинив надавати їм будь- яку матеріальну допомогу. Відмовляться надавати будь-які кошти на утримання ОСОБА_4 . Дитина постійно потребує повноцінного та збалансованого харчування, потребує придбання одягу, час від часу їй треба витрачати кошти на лікування. Щомісячно несе витрати на навчання - відвідування дитиною дошкільного навчального закладу та відвідування гуртків, які є платними.

На даний час вона працює, але її доходу не вистачає на всі потреби дитини. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення позову з приводу матеріального утримання та виховання дитини не досягнуто згоди. Вона неодноразово зверталася до свого чоловіка з проханнями про матеріальну допомогу на утримання сина, проте її спроби домовитися не мали успіху, а тому змушена звернутися до суду за захистом прав їхнього малолітнього сина.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Андрієвський А.О. зменшив позовні вимоги. Додатково пояснив, що після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю. Їм відомо, що у відповідача є на утриманні ще одна дитина на яку він сплачує аліменти. Просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмовий відзив, згідно якого позовні вимоги визнав частково.

Відзив обґрунтував тим, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно. Зазначив, що він працює офіційно і має стабільну щомісячну заробітну плату.

1/8 частка із його щомісячного заробітку 14706,51 грн., становить 1838,31 грн., а 1/6 частка - 2451,08 грн., що в даному випадку повністю перекриває половину прожиткового мінімуму 1109 грн. дитини після 6 років, який на даний час становить 2118 грн. в місяць. Та і в подальшому буде перекривати прожитковий мінімум, який з 01.07.2020 року становить 2318 грн., з 01.12.2020 року - 2395 грн.

Позивачка знає, що в нього є ще одна дитина від іншої жінки, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання якого з нього за рішенням Рівненського міського суду від 20.09.2004 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно.

Крім того, його батьки пенсіонери, а батько ще й інвалід другої групи, який потребує весь час затрати на лікування, яким він вимушений допомагати матеріально, частково оплачувати житлово-комунальні послуги та необхідне лікування батька. Крім аліментів на дітей, хоче самостійно нести витрати на дітей та мати кошти на ці витрати, при зустрічі з дітьми. Позивачка ніякими доказами не довела необхідність стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки.

Просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/8 частки його щомісячних доходів, в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

Представник відповідача адвокат Рудика С.Ю. в судовому засіданні підтримала відзив, поданий відповідачем, не заперечила проти стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Ухвалою Рівненського міського суду від 30.06.2020 року клопотання представника відповідача адвоката Рудики С.Ю. про витребування доказів - задоволено. Витребувано з ПрАТ «Рівнеазот» довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 (що мешкає: АДРЕСА_1 ), за період з січня по травень 2020р.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірвано рішенням Рівненського міського суду.

Від даного шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Свідоцтвом про народження на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 67, зареєстрований виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненській області, підтверджується, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З оглянутих довідок вбачається, що дитина, ОСОБА_6 зареєстрований за місцем проживання матері, відвідує Зорянський дошкільний навчальний заклад ясла-садок з 01.09.2019 р. по даний час.

Оглянутими судом копіями квитанцій підтверджується проведення позивачкою оплати за харчування дитини в садочку .

З досліджених судом письмових доказів, наданих відповідачем вбачається, що він офіційно працевлаштований, відповідно до довідки про доходи № 312 від 26.05.2020р. загальна сума отриманої ним заробітної плати за період з листопада 2019 р. по квітень 2020 р. становить 85921,79 грн.

Свідоцтвом про народження підтверджується, що відповідач окрім сина ОСОБА_4 , має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно актового запису № 861, зареєстрованого відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області. Батьками якого записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20.09.2004 року у справі № 2-1017/2004 з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 14.07.2004 року і до повноліття дитини.

На виконання ухвали суду ПрАТ «Рівнеазот» надало суду довідку № 807 від 13.07.2020 р. про середню заробітну плату ОСОБА_1 та довідку про доходи № 806 від 13.07.2020 р. із якої вбачається, що ОСОБА_1 офіційно працює на посаді інженера з організації та нормування праці ПрАТ «Рівнеазот», загальний дохід за період з січня 2020 р. по травень 2020 р. складає 79291,03 грн.

Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги позивачці на утримання сина ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При цьому суд враховує, що між сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини відповідно до ст.182 СК України, враховуючи, що відповідач має двох дітей, на утримання сина ОСОБА_7 , 2004 р.н. вже сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 1/4 частки з усіх доходів, а також те, що у відповідача батьки пенсіонери, батько інвалід другої групи, з урахуванням вимоги позивачки згідно якої вона зменшила частку аліментів, яку просила стягнути на утримання дитини з 1/4 до 1/6 , з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 24.01.2020 р. і до повноліття дитини.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 24.01.2020р. по 24.02.2020р. допустити до негайного виконання.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 , п.3 Р.ХП "Прикінцеві положення" ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Рівне, Рівненської обл., на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 24.01.2020 р. і до повноліття дитини.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 24.01.2020р. по 24.02.2020р. допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840( вісімсот сорок) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення 05.08.2020 року .

Суддя: О.В.Панас