Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2020 Справа №607/29591/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому, просить зобов`язати відповідачку усунути йому перешкоди в користуванні спільною квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із він відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Сторонам, на праві спільної часткової власності, належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 . У нього із відповідачем склалися неприязні відносини. Відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, неодноразово змінювала замок у дверях квартири, забирала ключі від вхідних дверей, внаслідок чого він не має можливості потрапити у квартиру та вільно користуватися житлом та речами, які там знаходяться. На прохання позивача впустити його у квартиру, ОСОБА_3 відповідала відмовою, яка супроводжувалась сварками та суперечками. Події зазвичай відбувались в нічний час, що ще більше створювало незручностей позивачеві у пошуку місця для ночівлі. З приводу цього, ОСОБА_2 неодноразово звертався за допомогою до працівників поліції.

Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, співвласника спірної квартири, сина сторін у справі - ОСОБА_4 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про місце та час розгляду справи, письмових пояснень щодо позову не подавав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав №194871, виданого 31 жовтня 2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 06.09.2012 року Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя згідно розпорядження органу приватизації №44763 від 06.09.2012 р., на праві спільної часткової власності зареєстровано по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Довідки про реєстрацію місця проживання особи №35022/28-03, виданої 29 березня 2019 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 25.07.2018 р. Пенсійним фондом України в Тернопільській області, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ-ї групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності.

23.02.2019 р., 27.03.2019 р. та 20.10.2019 р. ОСОБА_2 звертався у Тернопільський відділ поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області з приводу того, що колишня його дружина не впускає у квартиру (інформація зазначена у відповіді Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області №Г-111 від 24.10.2019 р., адресованому ОСОБА_2 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути припинення дії, яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

В статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Враховуючи те, що сторони у справі є співвласниками спірної квартири, з боку відповідача чиняться перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, шляхом обмеження його у доступі до спірного житла, суд приходить до висновку про задоволення позову, шляхом усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , через надання йому ОСОБА_3 екземпляру ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а у випадку їх відсутності, можливості зробити копії, зобов`язавши відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні спірною квартирою.

На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ-ї групи, із відповідача слід стягнути в користь держави 840, 80 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання йому ОСОБА_3 екземпляру ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а у випадку їх відсутності, можливості зробити копії.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні зазначеною квартирою.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 липня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан