Справа № 530/1298/15-ц
Номер провадження 6/530/11/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря судового засідання Пилипенка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", місце знаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігора Сікорського, 8, стягувач: публічне акціонерне товариство "Кредобанк", місце знаходження: м.Львів, вул.Сахарова, 78, боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до Зіньківського районного суду Полтавської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В судове засідання представник заявника не з`явився, але направив до суду заяву про підтримання заявлених вимог.

Боржник, ОСОБА_1 , про час і дату судового засідання, повідомлений належним чином, не з`явився.

Зачитавши заяву та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України.(ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «b» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляду продовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвениії.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею-515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Судом встановлено, що в провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа 530/1298/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочним рашенням суду від 21.10.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

28.08.2017 року між ПАТ "КредоБанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра і гарантія" було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами. Відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11980-OWCASH від 21.02.2014 року. Тобто, ТОВ "Фінансова компанія "Довіра і гарантія" набуло прав кредитора до ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту процесуального законодавства, процесуальне правонаступництво це ... заміна кредитора чи боржника у зобов"язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника ... на будь-якій стадії судового процесу (ст.55 ЦПК України).

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, судом встановлено, що заявник є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.442 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", місце знаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігора Сікорського, 8, стягувач: публічне акціонерне товариство "Кредобанк", місце знаходження: м.Львів, вул.Сахарова, 78, боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача Публічне акціонерне товариство "КредоБанк на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", місце знаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігора Сікорського, 8 у справі № 530/1298/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко