Єдиний унікальний номер 448/1684/19
Провадження № 2/448/150/20
У Х В А Л А

судового засідання

23.07.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кубара М.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Мостиська заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

В ході підготовчого провадження, а саме 21.07.2020року позивач ОСОБА_1 , подав до суду заяву про забезпечення даного позову, шляхом заборони відповідачу у справі Мостиській міській раді Львівської області приймати рішення чи вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги щодо забезпечення позову мотивує тим, що Мостиська міська рада, незважаючи на наявність спору з приводу надання земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та перебування справи на розгляді у Мостиському районному суді Львівської області, на виконання оскаржуваного рішення №65 від 07.02.2019 року, приймає нове рішення №174 від 17.12.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_4 », а в подальшому і укладає оскаржуваний договір оренди від 22.01.2020 року. Стверджує, що у разі встановлення протиправності оскаржуваних рішень та договору і задоволення його позовних вимог про їх скасування, йому, як позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права у разі прийняття відповідачем будь-яких рішень чи вчинення дій щодо вищезазначеної земельної ділянки в АДРЕСА_1 , що вже неодноразово зроблено відповідачем та призвело до збільшення розміру позовних вимог та додаткових витрат у зв`язку з цим. Вважає, що в подальшому така земельна ділянка може бути приватизована, що значно утруднить виконання судового рішення.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кубара М.М., підтримав подану позивачем заяву про забезпечення позову, з вищенаведених підстав.

Заслухавши думку представник позивача, проаналізувавши матеріали позовної заяви та підстави поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, учасники справи в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Інститут забезпечення позову дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд бере до уваги, що безпосереднім відповідачем у справі є Мостиська міська рада Львівської області та враховує наступне.

Первинні позовні вимоги було заявлено до Мостиської міської ради Львівської області «про визнання протиправним та скасування рішення №65 від 07.02.2019 року, Мостиської міської ради Львівської області «Про надання дозволу на вигтовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж хземельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_4 »

Приписами частини 1 статті 161 Земельного кодексу України передбачено, що рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання.

В супереч вимог ст. 161 ЗК України та незважаючи на наявність спору з позивачем з приводу надання у користування земельної ділянки в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в ході розгляду Мостиським районним судом Львівської області даної цивільної справи із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Мостиської міської ради №65 від 07.02.2019 року, відповідач Мостиська міська рада Львівської області приймає нове рішення №174 від 17.12.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_4 ».

Більше того, в подальшому відповідач Мостиська міська рада Львівської області укладає Договір оренди від 22.01.2020 року, яким надає спірну вищевказану земельну ділянку у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ..

Відповідно до таких дій відповідача, позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, які стосуються: як рішення №174 від 17.12.2019 року так і Договору оренди від 22.01.2020 року.

У свою чергу такі дії відповідача спонукали позивача звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Наведене свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози порушення прав позивача, як станом на зараз так і в подальшому, оскільки відповідачем вчиняються дії, які суперечать вимогам чинного законодавства України.

На думку суду заява про забезпечення позову містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також суд приймає до уваги значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що заявлена вимога щодо вжиття заходів забезпечення позову є співмірною із заявленими позовними вимогами і є заходом, що спроможний забезпечити не заподіяння істотної шкоди законним правам та інтересам позивача у період розгляду судом вказаної цивільної справи.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, а також приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача наданих у судовому засіданні щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що зміст заявлених вимог щодо забезпечення позову шляхом заборони Мостиській міській раді приймати будь-які рішення чи вчиняти дії щодо земельної ділянки в м АДРЕСА_2 Мостиська пл АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням у даній справі, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У справі «Мікалефф проти Мальти» суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право. Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

За змістом ч.8 ст.153, ч.6 ст.154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч.3 ст.154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч.4 ст.154 ЦПК України).

Щодо відсутності пропозиції щодо зустрічного забезпечення у поданій стороною позивача заяві про забезпечення позову, то суд зазначає, що частиною 1 статті 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відтак розгляд заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, як вважає суд, не є порушенням наведених норм законодавства.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заходи забезпечення позову, згідно ст.158 ЦПК України, суд може скасувати з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 200, 258-260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

У порядку забезпечення позову, заборонити Мостиській міській раді Львівської області приймати будь-які рішення чи вчиняти дії щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: 02.07 Для іншої житлової забудови, з кадастровим номером :01:003:0363, площею 0,0170га, наданої згідно Договору оренди від 22.01.2020року гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію даної ухвали направити для негайного виконання до Мостиської міської ради Львівської області.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання і не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.Б. Білоус

Ухвала суду набрала законної сили «__»________________20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Повний текст ухвали складено 28.07.2020року.