Справа № 2-о/593/9/2020
У Х В А Л А

Бережанський районний суд Тернопільської області

"03" січня 2020 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України у справі окремого провадження за заявою поданою представником заявниці ОСОБА_1 в інтересах заявниці ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника ОСОБА_1 , діючи в інтересах довірителя заявниці ОСОБА_2 , подав до суду в порядку окремого провадження заяву, у якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати, зокрема, загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, які визначені положеннями ст. 175, ст. 177 ЦПК України.

Ознайомившись із заявою, суд прийшов до висновку, що вона не в повній мірі відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, а відтак має недоліки, без усунення яких не можливо вирішити питання про відкриття провадження у такій справі. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",( далі ППВСУ №-5), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, №7 «Про судову практику у справах про спадкування» ( далі ППВСУ №-7) , справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В силу положень цивільного законодавства, спір про право особи, як спадкоємця, має місце тоді, коли є інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, - 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини, та не визнають права на спадщину заявника , як спадкоємця відповідної черги.

Представник заявника зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши після себе спадкове майно. Вказавши заінтересованою особою Курянівську сільську раду, як орган місцевого самоврядування, у заяві не вказано відомостей чи є інші спадкоємці, що прийняли спадщину після спадкодавця, чи визнають вони право на спадщину заявниці.

Як вважає суд, такі обставини повинні бути зазначені заявником у поданій суду заяві із посиланням на докази, якими вони підтверджуються, оскільки мають суттєве значення для вирішення судом питання про можливість відкриття провадження у справі такої категорії, для з`ясування дотримання правил підсудності при поданні такої заяви Бережанському районному суду Тернопільської області; для з`ясування наявності або відсутності спору про право на спадкове майно спадкодавця, кола спадкоємців та які особи повинні приймати участь у такій справі в якості заінтересованих осіб.

Окрім цього, суд вважає за доцільне зазначити й таке.

Положеннями частини 1 ст. 1297 ЦК України, підпункту 3 п. 2 глави 1 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом.

Згідно п. 23 ППВСУ №7, … Свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, Пленум ВСУ наголосив про обов`язкову наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину й аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 інформаційного листа від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Як зазначено у заяві, з метою прийняття спадщини заявниця звернулася із заявою до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва після ОСОБА_3 їй було відмовлено й надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між нею (заявницею і спадкодавцем), оскільки в їх свідоцтві про шлюб, її чоловік (спадкодавець) вказаний, як « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_3 ».

Саме через такі допущені помилки у вказаних документах, як вказує представник заявниці, вона не може оформити спадщину після смерті чоловіка.

З додатку до заяви, який названо «копія відмови Бережанської державної нотаріальної контори від 16 жовтня 2019 року», вбачається, що державний нотаріус Бережанської державної нотаріальної контори, розглянувши звернення ОСОБА_2 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , роз`яснив заявниці необхідність звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 , через розбіжності у поданих заявницею свідоцтві про одруження, де її чоловіком вказано « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть, спадкодавець вказаний, як « ОСОБА_3 ».

Як вважає суд, таке роз`яснення нотаріуса не є обґрунтованою постановою про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину і документ такого змісту до заяви не додано.

Окрім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу заявника й на таке.

Пункт 10 вищезгаданої ППВСУ №-5 вказує, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Факт родинних відносин між фізичними особами суд встановлює у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації.

У свою чергу, згідно частини 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю. Однак, чоловік є членом сім`ї, а не родичем, оскільки родинні відносини засновані на кровних узах, а тому факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає.

Окрім цього, виходячи з роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Верховного суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", дружина чи чоловік також мають право на спадкування у разі смерті одного з подружжя, однак такі члени сім`ї не перебувають у кровному спорідненні.

Отже,встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено, для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках.

Суд констатує, що за наявності вказаних недоліків заяви провадження у справі не може бути відкрито і така заява підлягає залишенню без руху, а заявниці слід надати строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви.

Недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції заяви, із врахуванням викладених вище зауважень, у кількості примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 175, 177,185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху заяву подану представником заявниці ОСОБА_1 в інтересах заявниці ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

Недоліки поданої заяви підлягають усуненню протягом 10-ти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України заява буде визнана неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко