29.07.2020 Єдиний унікальний № 371/577/20
Провадження №2/371/548/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м.Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Гаврищука А.В.,

за участі секретаря судового засідання Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Однак, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, позивач не має змоги оформити право власності на майно, оскільки за життя батько належним чином не оформив право власності на зазначений будинок.

У зв`язку з цим вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився, сільський голова Нероба Т.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прихожу до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 року, виданим відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 12).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 . Факт родинних стосунків між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Окрім позивача інші спадкоємці відсутні, вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи.

У встановлений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Дошко Ю.О. із заявою про прийняття спадщини.

Однак в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок (а.с.25).

Як вбачається із матеріалів справи, свідоцтво про право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 відсутнє.

Згідно довідки № 789 від 12 березня 2020 року, виданої КП КОР "Південне БТІ", станом до 1 січня 2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано не було. Станом на 12 березня 2020 року загальна площа будинку становить 38,50 кв.м., житлова площа 22,70 кв.м (а.с.18).

Із копії технічного паспорту також встановлено, що будинок під номером АДРЕСА_1 був побудований у 1991 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі.

Із довідки № 2-46-38, виданої Грушівською сільською радою Миронівського району Київської області 5 лютого 2020 року, вбачається, що згідно записів погосподарської книги, а саме: з 1991 по 1995 р.р., книга № 2 особовий рахунок № НОМЕР_3 власником господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , з 1996-2000 р.р., книга № 13 особовий рахунок НОМЕР_4 власником господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 (а.а. 15).

Згідно довідки Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області № 321 від 14 серпня 2019 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,12 га, власником господарства був ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадковемайно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 331, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За приписами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконенняцих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1) - «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_2 своє право власності на житловий будинок, господарські будівель і споруд в БТІ не зареєстрував.

Запис померлого ОСОБА_2 в книзі погосподарського обліку в якості голови двору підтверджує факт належності будинку під номером АДРЕСА_1 саме йому. Даним будинком померлий користувався та володів на праві власності.

Після смерті ОСОБА_2 право на належне йому спадкове майно набула в порядку спадкування за законом позивач.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись статтями 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, загальною площею 38.5 кв.м, житлова площа 22,70 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: підпис А.В.Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук