У Х В А Л А

31 липня 2020 року

м. Київ

справа № 263/11779/16-ц

провадження № 61-10819 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Маріупольської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до Маріупольської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, скасувати рішення Маріупольської міської ради від 19 жовтня 2010 року №5/46-7073 в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визнати недійсним Державний акт про право власності на землю №01.10.196.00306 від 25 листопада 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2020 року провадження у даній справі в частині визнання неправомірним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 19 жовтня 2010 року № 5/46-7073 в частині надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки (кадастровий номер :01:023:0259) закрито.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2020 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року, позовні вимоги задоволені. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0585 га, розташовану по АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.10.196.00306, кадастровий номер :01:023:0259, виданий 25 листопада 2020 року на підставі рішення Маріупольської міської ради від 19 жовтня 2010 року №5746-7073 на ім`я ОСОБА_4 Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 , Маріупольської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., з кожного по 280,26 грн.

20 липня 2020 року Маріупольська міська рада звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року, в якій просила скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Маріупольська міська рада зазначає як на підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Вважає, що суд застосував положення статей 125, 126 ЗК України до спірних правовідносин без врахування правових висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 28 березня 2018 року у справі №681/1039/15-ц, від 27 листопада 2019 року у справі №366/811/2017 та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постановах від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі №514/1571/14-ц, від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17, в яких зазначено, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлені землевпорядної документації є допоміжною. При цьому, складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Якщо суміжник відмовляється підписувати акт, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Непогодження між земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 червня 2020 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтями 52, 53, 260, 389, 394, 395, 400 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Жовтневого районного суду м. Маріуполя цивільну справу № 263/11779/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Маріупольської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров