справа №619/798/15-ц
провадження №6/619/71/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

секретаря судового засідання Булах С.М.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дергачі заяву ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання ухвали суду, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антон Сергійович, -

В С Т А Н О В И В:

Так, до Дергачівського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання ухвали суду, а саме ухвали Дергачівського районного суду Харківської області 12 листопада 2019 року по справі №619/798/15-ц, частково зміненої внаслідок апеляційного перегляду справи постановою Харківського апеляційного суду від 18.02.2020 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначив, що 12 листопада 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області було постановлено ухвалу, якою було задоволено скаргу ОСОБА_3 . 18 лютого 2020 року постановою Харківського апеляційного суду було частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_2 та стршого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С., змінено ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року, а саме визнано неправомірною і скасовано постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С. про закінчення виконавчого провадження ВП №51569694 від 18.06.2019 року, зобов`язано здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні та вселення ОСОБА_3 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що йому не зрозуміло, що малось на увазі судом при зобов`язанні старшого державного виконавця Сприндиса А.С. здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні та вселення ОСОБА_3 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , тобто які саме виконавчі дії має здійснити старший державний виконавець Сприндис А.С. при здійсненні примусового виконання рішення суду по цивільній справі №619/798/15-ц в рамках виконавчого провадження № №51569694, з урахуванням вже здійснених заходів примусового виконання і саме на виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області 12 листопада 2019 року по справі №619/798/15-ц, частково зміненої внаслідок апеляційного перегляду справи постановою Харківського апеляційного суду від 18.02.2020 року.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 надав до суду заяву, з проханням розглянути заяву без його участі, вказавши, що заперечує проти її задоволення.

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. в судове засідання не з?явився, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Так, 12 листопада 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області було постановлено ухвалу, якою було задоволено скаргу ОСОБА_3 , визнано неправомірною і скасувано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №51569694 від 18.06.2019 старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С.; збов`язано старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С. невідкладно здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні та вселення ОСОБА_3 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року змінено; скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження задоволено частково; визнано неправомірною і скасовано постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С. про закінчення виконавчого провадження ВП № 51569694 від 18.06.2019 року; зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса А.С. здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні та вселення ОСОБА_3 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Постановою Верховногосуду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення; ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року в частині, яка не змінена і не скасована апеляційним судом, та постанову Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2010 року залишено без змін.

В частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.14 ЦПК при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Така ж норма міститься і в статті 435 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За правилами частин першої, третьої та сьомої статті 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду, постановивши з цього питання ухвалу.

Предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, пов`язані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення.

Положення статті 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення шляхом.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа № 2-55/10 провадження № 61-46129св18) зазначено, що при вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

Звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, заявник як на підставу заявлених вимог посилається на незрозумілість ухвали суду, а саме що малось на увазі судом при зобов`язанні старшого державного виконавця Сприндиса А.С. здійснити виконавчі дії з примусового повного виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні та вселення ОСОБА_3 в житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , тобто які саме виконавчі дії має здійснити старший державний виконавець Сприндис А.С. при здійсненні примусового виконання рішення суду по цивільній справі №619/798/15-ц в рамках виконавчого провадження № №51569694, з урахуванням вже здійснених заходів примусового виконання і саме на виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області 12 листопада 2019 року по справі №619/798/15-ц, частково зміненої внаслідок апеляційного перегляду справи постановою Харківського апеляційного суду від 18.02.2020 року.

Обраний стягувачем спосіб виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області, який викладений у поданій до суду заяві, фактично змінює ухвалу суду по суті, а не змінює спосіб її виконання.

До того ж, обставини на які посилається заявник, не дають суду підстав вважати про неможливість виконання ухвали суду.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини виконання остаточних обов`язкових рішень національних судів становить невід`ємну частину провадження справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року.

Крім того, заявником не наведено обставин, які можуть істотно ускладнити виконання ухвали суду або зробити його неможливим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про зміну способу виконання ухвали суду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання ухвали суду, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис Антон Сергійович - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 31.07.2020.

Суддя Л. В. Калиновська