Номер провадження: 22-ц/813/4197/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року про направлення справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 20 листопада 2018 року о 10 годині 20 хвилин вона разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 відвідали аптеку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , придбавши необхідні товари позивач стала йти з аптеки та раптом ОСОБА_1 послизнулась і впала на виході з приміщення аптеки «ІНФОРМАЦІЯ_1» ,після чого відчула біль у ключиці. В клініці Святої Катерини позивачці був встановлений діагноз перелом плечевої кістки. ОСОБА_6 вважає, що вказану травму отримала внаслідок неналежного утримання відповідачем приміщення аптеки «ІНФОРМАЦІЯ_1», внаслідок чого просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 48 317 грн. 72 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Малиновського районного суду м. Одеси.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про направлення справи за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси (п.9 ст.353 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси суд першої інстанції виходив із того, що місце реєстрації відповідача не відноситься територіально до Київського районного суду м. Одеси.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Малиновського району м. Одеси.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що по даній справі необхідно застосувати правила альтернативної підсудності, визначеної ч. 3 ст. 28 ЦПК України, оскільки предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди, що у розумінні норм Цивільного кодексу України та виходячи з обставин викладених у позові є відшкодуванням відповідачем шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 . Оскільки подія, яка слугувала пред`явленню позову відбулась за адресою АДРЕСА_1 та місце проживання позивача зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 , тому справа територіально підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Апеляційний суд критично оцінює вказані посилання апелянта з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди на підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Таким чином, правила альтернативної підсудності, визначені ч. 3 ст. 28 ЦПК України не поширюються на позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, у місцевого суду були законні підстави для передачі справи до Малиновського районного суду м. Одеси в межах територіальної юрисдикції (підсудності) якого знаходиться відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 .

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не наведено.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловленісторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 369,374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року про направлення справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда