Справа № 372/2377/20
Провадження № 2-1523/20
У Х В А Л А

28 липня 2020 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

23.07.2020 позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження в даній цивільній справі, з`ясована невідповідність форми і змісту позову певним вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

При ознайомленні з матеріалами справи, встановлені обставини, які перешкоджають відкриттю провадження.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей слід зазначити, що в порушення п. 5 ч. ст. 175 ЦПК України позивачем не повно викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги; не викладені обставини та відсутні посилання на докази, які б підтверджували незгоду відповідача на визначення місця проживання дітей з батьком, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24. 09. 2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акту обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

На виконання зазначених норм, а також на виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до матеріалів позовної заяви не додано актів обстеження житлових умов батька, на предмет визначення місця проживання дітей; висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до ч. 4, ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак, при цьому позивачкою не залучено до участі у справі в якості третьої особи відповідний орган опіки та піклування та не надано його висновок з приводу питання про визначення місця проживання дитини.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, як вбачається з позовної заяви, у прохальній частині заявлено одночасно дві вимоги немайнового характеру, а саме: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

У разі об`єднання у позові двох і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Однак, матеріали позовної заяви містять підтвердження сплати позивачкою судового збору лише за одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.

Отже, позивачці належить доплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 840,80 грн. та надати до суду оригінали підтвердження його сплати.

Більш того, згідно ч. 2ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Положеннями ч. 5ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вказаних вимог законодавства, позивачем не підтверджено своїм підписом із зазначенням дати засвідчення відповідність копій письмових доказів, які додані до позовної заяви, оригіналам, які знаходяться у нього.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, позивачці потрібно доплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у сумі 840 грн. 40 коп., залучити до участі у справі в якості третьої особи відповідний орган опіки та піклування, надати його висновок з приводу питання про визначення місця проживання дитини, та відповідно належним чином завірені копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.175,176,177,185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків протягом зазначеного часу, позов буде визнано неподаним та йому повернуто.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат - судового збору підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання судового рішення.

Ухвала в іншій частині набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Висоцька