Справа № 567/1201/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд і просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свою заяву мотивує тим, що сина ОСОБА_4 утримує одна і не має достатніх матеріальних коштів на утримання повнолітнього сина, який на даний час навчається в Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука" і у зв`язку з цим просила стягнути, відповідно до ст.199 СК України, з ОСОБА_2 , як батька ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно на утримання сина, починаючи з дня звернення в суд і до закінчення ним навчання або досягнення 23 років.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про те, що має двох дітей, а саме сина ОСОБА_4 та дочку ОСОБА_6 , які проживають з позивачкою та двох дітей від другого шлюбу, а саме сина ОСОБА_7 та дочку ОСОБА_8 , які проживають з ним, і не має можливості сплачувати аліменти, зазначаючи, що працює в управлінні Ратнівського водного господарства, де отримує заробітну плату в розмірі 3500 грн.

Ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в зазначеній справі. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`явився, обґрунтовуючи свою неявку значними витратами на забезпечення явки до суду, які він понести немає можливості. Подав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність.

Ухвалою суду було визнано потрібною (обов`язковою) явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для дачі особистих пояснень по справі та зобов`язано її з`явитися в судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність та зазначивши, що не визнає наявності у відповідача двох неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи це тим, що відповідні документи не отримувала.

За інформацією оператора поштового зв`язку на час розгляду справи ОСОБА_1 перебувала в Республіці Польща.

Ухвалою суду, на підставі ст.81 ЦПК України, якою визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом, судом було витребувано від Острозького РВ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) інформацію про наявність чи відсутність актових записів про народження: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , 2008 р.н., ОСОБА_8 , 2011 р.н., батьком яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витребувано від Острозької міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості відомості про перебування на обліку, як безробітних ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; витребувано від Острозького сектору обслуговування громадян ПФУ України в Рівненській області відомості про отримання пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , наявні відомості про їх працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами, розмір оплати праці за період 2018-2020 років.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні з рішення Острозького районного суду від 03.03.2005 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 та свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 встановлено, що сторони по справі по 19.07.2005 року перебували в шлюбі та мають сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і дочку ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Водночас, з пояснень сторін та з повідомлення Ратнівського РВ ДВС головного територіального управління юстиції у Волинській області встановлено, що у зазначеному відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину до досягнення дитиною повноліття. По даному виконавчому провадженню утримання аліментів проводиться з грошового забезпечення ОСОБА_2 у Ратнівському управлінні водного господарства і станом на 01.10.2019 року нарахування аліментів здійснюється лише на дочку ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття.

Відповідно до довідок Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука" встановлено, що ОСОБА_4 платно навчається в зазначеному навчальному закладі на заочній формі навчання та має закінчити вищий навчальний заклад 30.06.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років. Частиною 3 зазначеної статті визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Системний аналіз Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" дозволяє прийти до висновку, про те, що ним не передбачено обов`язкове проживання особи за зареєстрованим місцем проживання, оскільки зазначеним Законом гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Водночас, частиною 3 ст.199 СК України не визначено, що обов`язковою умовою права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання має той з батьків, зареєстроване місце проживання якого співпадає з зареєстрованим місцем проживання сина.

За таких умов, враховуючи пояснення позивачки про спільне проживання з сином і відсутність заперечень з цього приводу відповідача, суд приходить до висновку про спільне проживання позивачки та сина сторін по справі в АДРЕСА_1 , що вказує на право позивачки на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

З договору №027/619 на підготовку бакалавра з вищою освітою у Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука" від 01.09.2018 року вбачається, що вартість надання освітніх послуг у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 протягом півріччя 2018-2019 навчальних років становила 6950 грн. і саме така сума була сплачена 21.08.2018 року (витяг з сервісу Приват24).

В судовому засіданні з квитанцій банківської установи встановлено, що за навчання ОСОБА_9 позивачкою сплачено: 02.09.2019 року - 3000 грн., 04.09.2019 року - 1850 грн.

Водночас, з довідки Острозької міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості №146 від 27.01.2020 року вбачається, що ні позивачка, яка в позовній заяві зазначає, що не є працевлаштованою, ні ОСОБА_4 , щодо якого позивачка зазначає, що він є безробітний, на обліку в зазначеній філії, як безробітні не перебувають.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року прожитковий мінімум в Україні для працездатних осіб становив 2007 грн, а з 01.12.2019 року по даний час він становить 2102 грн.

Таким чином, дохід ОСОБА_4 станом на час звернення його матері до суду (04.10.2019 року) був менше прожиткового мінімуму, а отже він потребував утримання від своїх батьків, як такий, що продовжив навчання.

В судовому засіданні відповідач доказів того, що він брав на той час належну участь в утриманні свого повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, не надав.

В позовній заяві позивачка зазначає, що змушена самостійно займатися утриманням сина. В той же час, з інформації наданої суду як самою позивачкою (копія трудової книжки серії НОМЕР_4 ), так і Пенсійним фондом України встановлено, що станом на час звернення до суду позивачка доходів в Україні не отримувала, що на думку суду вказує на отримання позивачкою доходів з інших джерел, про які вона не зазначає.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін по справі фактично проживає разом з матір`ю, яка його і утримує і з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року навчається в Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука" та не отримує від батька аліментів на своє утримання.

Оскільки відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча зобов`язаний це робити за приписами ст.199 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку з врахуванням обставин, викладених у ст.182 СК України.

В той же час, з інформації наданої суду Пенсійним фондом України встановлено, що ОСОБА_4 з жовтня 2019 року працевлаштований в ТОВ «Морган Феніче» і його заробітна плата в жовтні 2019 року становила 1557,15 грн., в листопаді 2019 року становила 10293,81 грн.. в грудні 2019 року становила 9251,25 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з 01.11.2019 року ОСОБА_4 не потребує утримання від батьків, оскільки розмір його заробітної плати значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а оскільки за правилами ст.201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, то позивачка за даним позовом має право на отримання з відповідача аліментів за період з 04.10.2019 року по 31.10.2019 року.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина суд враховує обставини, визначені у ст. 182 СК України - стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_4 ; стан здоров`я та матеріальне становище позивача і відповідача та виходить з того, що вони мають добрий стан здоров`я, оскільки про інше суд не повідомлений. Також суд бере до уваги наявність у платника аліментів на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність у позивачки на утриманні однієї неповнолітньої дитини, відсутність у сторін у справі на праві власності, володіння та/або користування рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення.

Одночасно, суд бере до уваги, що сторонами наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат на придбання нерухомого чи рухомого майна не доводилась, а тому при вирішенні справи виходить з наявних доказів.

При вирішенні позову суд враховує, що позивачка та відповідач працездатні. Зокрема, в судовому засіданні з пояснень відповідача встановлено, що його щомісячний дохід становить 3500 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, суд виходить з наступних розрахунків.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на жовтень 2019 року становив 2007 грн., що становить 1812,77 грн. за 28 днів жовтня 2019 року (2007:31х28 днів=1812,77 грн.)

Оскільки, сам ОСОБА_4 в жовтні 2019 року отримав дохід в розмірі 1557,15 грн., то для забезпечення визначеного державною прожиткового мінімуму його слід було забезпечити 255,62 грн. (1812,77-1557,15=255,62 грн.).

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що позивачкою за його навчання у вересні 2019 року було сплачено 4850 грн. (3000+1850=4850).

За відсутності інших доказів у справі про оплату за навчання протягом 2019-2020 навчальних років, суд виходить з того, що щомісячна плата за навчання мала становити 485 грн. (4850:10=485 грн.), а отже плата за навчання за жовтень 2019 року (з урахуванням часу пред`явлення позову) мала становити 485:31х28=438,06 грн.

Отже, витрати на утримання ОСОБА_4 з 04.10.2019 року по 31.10.2019 року мали становити 255,62+438,06=693,68 грн.

Оскільки обоє батьків мають брати участь в утриманні ОСОБА_4 , то для забезпечення прожиткового мінімуму кожен з батьків мав надавати таке утримання в розмірі не менше 346,84 грн. (693,68:2=346,84).

Оскільки відповідач у справі не забезпечив такого утримання для свого сина, який продовжив навчання, то зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 04 жовтня 2019 року, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи викладене, на підставі ст.180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: с.Залухів Ратнівського району Волинської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 26.10.2007 року Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області) аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 346 гривень 84 коп. за період з 04 жовтня 2019 р. по 31 жовтня 2019 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: с.Залухів Ратнівського району Волинської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.02.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.