Ухвала

22 січня 2020 року

місто Київ

справа № 308/3294/15-ц

провадження № 61-1029ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом; позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

(далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду із позовами про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 203, 34 дол. США.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Судом стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року № 06/1897К-07 у розмірі 9 874, 00 дол. США. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з доведеності факту оплати ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у період з 16 травня 2008 року до 13 листопада 2014 року. Судом першої інстанції встановлено, що на користь банку позичальником ОСОБА_1 сплачено заборгованість на загальну суму 19 329, 34 дол. США, що підтверджено висновком експерта. За наведених обставин суд першої інстанції зробив висновок про стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості у розмірі 9 874, 00 дол. США, яка становить різницю між визначеним позивачем розміром позовних вимог та сплаченою позичальником сумою заборгованості за кредитним договором.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 336, 07 дол. США. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовувалося тим, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором у розмірі 27 336, 07 дол. США, розмір якої підтверджено розрахунком, доданим до позову та випискою з особового рахунку за період з 12 травня 2008 року до 01 жовтня 2015 року, які не спростовані відповідачами. Суд апеляційної інстанції відхилив посилання відповідачів на висновок судового експерта, оскільки відповідно до такого висновку експертом не виявилося за можливе встановити реальний розмір заборгованості, розмір відсотків та розмір щомісячного ануїтетного платежу. Щодо доводів про пропуск позивачем позовної давності суд апеляційної інстанції встановив, що за кредитним договором позичальником здійснювалися систематичні платежі на погашення заборгованості, починаючи з листопада 2007 року до листопада 2014 року, банк звернувся до суду із позовом у березні 2015 року, отже у межах трирічного строку давності.

ОСОБА_1 09 січня 2020 року та ОСОБА_2 10 січня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, просять скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року

(на час подання касаційної скарги) - 2 102, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 203, 34 дол. США. Отже, ціна позову у справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 500 =1 051 000, 00 грн).

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційних скаргах не обґрунтовується наявність умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, за результатами чого не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, необхідно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний