Єдиний унікальний номер 229/4543/17
Номер провадження 22-ц/804/2199/20
Єдиний унікальний номер 229/4543/17
Номер провадження 22-ц/804/2199/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В,

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку для прийняття спадщини (суддя першої інстанції ОСОБА_3 ),

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Територіальної громади в особі Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заочним рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку для прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_2 для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, його таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 01.06.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Лук`янець Л.В. із заявами про прийняття спадщини. Приватний нотаріусом було прийняті заяви, та повідомлено про існування заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2 , спадкова справа № 40/2018.

Також зазначає, що відсутність родинних відносин з померлим та ускладнення із переміщенням через лінію зіткнення не є поважною причиною для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Наголошує, на тому, що є інвалідом другої групи з 13 листопада 2012 року, та є сином померлого, вважається спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Крім того, ОСОБА_5 , дружина померлого, на час відкриття спадщини була непрацездатною, тобто має право на обов`язкову частку у спадщині. Через те, що заявника не було залучено до розгляду даної справи, були порушені його майнові права.

ОСОБА_1 просив заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Від представника ОСОБА_2 Є ОСОБА_6 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року без змін, оскільки апелянтом не доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тоді як у позивача були всі підстави для продовження йому строку на прийняття спадщини.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свої доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу підтвердила та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Від Новоселівської першої сільської ради відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .Є та представник Новоселівської першої сільської ради у судове засідання не з`явились, про час дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Так, знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, про не залучення заявника до участі у справі в якості відповідача, чим порушено права останнього на участь у розгляді справи, яка стосується його спадкових прав та інтересів.

Оскільки ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає як довід апеляційної скарги, що його не було залучено до участі у справі, що є порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Апеляційний судом встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 27 квітня 2017року (а.с. 12).

Відповідно до заповіту від 23 травня 2012 року ОСОБА_8 заповів належну йому земельну ділянку площею 4,850 га, яка розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області Іщенку -Гіллеру Михайлу Євгеновичу (а.с. 11).

Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори, оскільки не перебуває у родинних зв`язках із померлим, а тому не мав можливості своєчасно отримати інформацію про його смерть. Крім того, з 14 квітня 2014 року за місцем його мешкання проводиться антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2014 року, що ускладнює переміщення через так звану "лінію зіткнення", а державні установи та організації не здійснюють свою діяльність на тимчасово непідконтрольній території.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй постанові від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що вирішення позовних вимог у даній справі безпосередньо стосується його прав та законних інтересів, так як він є спадкоємцем першої черги за законом та має право на обовязкову частку у спадщині, оскліьки є інвалідом ІІ групи, однак справа була розглянута без його участі.

Згідно наданої до апеляійної скарги копії свідоцтва про народження, вбачається, що ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_4 , (а.с.41 зворот).

Також апелянтом до скарги була додана довідка про склад сім`ї від 29.05.2020 року № 0729/2974 з якої вбачається, що ОСОБА_7 , зарестровний за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.10.1989 року по теперішній час (а.с.51).

Апеляційний суд, в силу ст. 82 ЦПК України, приймає до уваги обставину, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , сторона цю обставину не заперечує, а відтак є доведеною і визнаною обставиною.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині мають, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частик, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкуування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, коло спадкоємців, які мають право на спадщину за законом та прийшов до передчасного висновку про відсутність інших спадкоємців, адже належні докази на підтвердження даної обставини матеріали справи не містять.

Також ОСОБА_7 посилається на те, що по день смерті батька вони разом із матір`ю проживали з ним однією сім`єю та у відповідності до ст. 1268 ЦК України ввжаються такими, що прийняли спадщину.

На момент смерті ОСОБА_8 , його син постійно проживав та був зарєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.10.1989 року по теперішній час, що підтверджується копією довідки виданної Авдіївською міською радою від 29.05.2020 року № 0729/2974 (а.с.51).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 , є апелянт ОСОБА_7 ..

Ці обставини судом першої інстанції встановлені не були, до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_7 , як спадкоємця, судом залучено не було.

Визнаючи право власності на спадкове майно, спадкоємцем якого, крім позивача, за правом представлення є ОСОБА_7 , суд першої інстанції вирішив питання про його майнові права та не залучив до участі в справі.

Відповідно до змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Апеляційна інстанція не наділена повноваженнями заміни сторони або залученням до участі у справі інших осіб (відповідачів).

Доводи скарги є вагомими та такими, що спростовують висновки суду, а тому приймаються апеляційним судом до уваги.

З викладеного випливає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі обставини справи, не встановив коло спадкоємців, не залучив до участі у справі іншого спадкоємця, тобто не вирішив питання кола осіб, які мають приймати участь у даній праві, внаслідок чого ухвалив рішення, яким фактично вирішив питання про права особи, яку не було залучено до участі в справі, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Водночас слід зазначити, що позивач ОСОБА_9 не позбавлений можливості звернутись до суду з вищезазначеним позовом до іншого відповідача.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 підлягають стягненню судові витрати по сплаті останнім судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1260 гривень.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1260 (одна тисяча двісті шістдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2020 року.

Суддя доповідач О.В. Халаджи