Справа № 140/2515/17
Провадження № 22-ц/801/82/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 рокуСправа № 140/2515/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Науменко С. М. в приміщенні суду в м. Немирів, повний текст рішення складено 11 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 27 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50003092, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 115 944,36 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 14 407,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору.

Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави автомобіля від 31 січня 2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 136 405,12 грн.

Починаючи з квітня 2013 року відповідач почав порушувати свої зобов`язання за договором щодо оплати щомісячних платежів, погоджених в графіку погашення кредиту, сплачуючи їх з порушенням встановленого строку. У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору, 08 липня 2014 року позивачем відповідачу було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50003092 від 17 червня 2014 року з вимогою повернути суму кредиту, яка повернулась із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Пунктом 3.3. Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу в повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. З огляду на вищевикладене, терміном повернення суми кредиту є 06 серпня 2014 року.

Однак, у встановлені строки відповідач не повернув кредит та не погасив заборгованість.

04 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис № 1647, щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за договором у розмірі 154 185,67 грн.

06 травня 2015 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ Куйданом О.І. було відкрито виконавче провадження № 46407641 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1647 від 04 жовтня 2014 року. 12 березня 2015 року в порядку здійснення виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна. 02 квітня 2015 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ Куйданом О.І. було винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 20 квітня 2015 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» в особі ОСОБА_2 було підготовлено висновок з незалежної оцінки майна-колісного транспортного засобу. 07 липня 2015 року транспортний засіб було направлено на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, що підтверджується супровідним листом Управління ДВС територіального управління юстиції у Вінницькій області № 11850/0987/18. В ході здійснення даного виконавчого провадження, на предмет застави було звернуто стягнення та 21 вересня 2015 року на рахунок позивача було перераховано 159 153,94 грн.

Станом на 21 серпня 2017 року, із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент 4 540.16 доларів США, що згідно курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату підготовки цієї позовної заяви (18 серпня 2017 року) складає 25,492 грн. за 1 долар США, сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить 115 737,76 грн (розрахунок 4 540,16*25,492 = 115 737,76 грн).

Згідно із умовами кредитного договору № 50003092 від 27 січня 2012 року процентна ставка становить 9,90 %.

Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 115 737,76 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту (строк користування кредитом) становить 700 днів (з 21 вересня 2015 року по 21 серпня 2017 року), розмір процентів за користування кредитними коштами становить 22 279,52 грн. (розрахунок 115737,76 *9,90 %*700/360 = 22 279,52 грн.).

Окрім цього, загальна сума 3 % річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, що підлягає сплаті відповідачем через невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором складає 6 658,88 грн.

Виходячи з наведеного, ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з ОСОБА_1 , основну суму заборгованості за кредитним договором № 50003092 від 27 січня 2012 року у розмірі 138 017,28 гри., 3% річних у розмірі 6 658,88 грн., а загалом 144 676,16 грн.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих позивачем доказів незрозуміло, яку частину боргу по кредиту сплатив відповідач за 14 місяців користування кредиту, крім того, сума за реалізований заставний автомобіль значно перевищує суму отриманого кредиту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, так як позивачем не надано суду достатніх доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Не погоджуючись із рішення суду, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що залишок заборгованості відповідача по кредитному договору становить 115737,76 грн., що еквівалентно 4540,16 доларів США на дату складання позовної заяви. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язаний повернути кредит в гривні у сумі, яка буде еквівалентною саме 14407,50 доларів США на дату сплати таких коштів і з врахуванням обмінного курсу валют як це погоджено сторонами. Таким чином, суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні суду про те, що реалізований заставний автомобіль значно перевищує суму отриманого кредиту. Суд першої інстанції не надав оцінки детальному розрахунку заборгованості та зведеній обліковій виписці з розрахунку клієнтам станом на 21 вересня 2015 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими д

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в частині відмовлених позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафів в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України не перевіряється.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

27 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50003092, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 115 944,36 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 14 407,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012 /а. с. 8/.

Відповідач не виконав умови договору, а тому 04 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис № 1647, щодо звернення стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки VW модель Polo, кузов № НОМЕР_1 , з метою задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за договором у розмірі 154 185,67 грн. /а. с. 24/.

В ході здійснення виконавчого провадження, на предмет застави було звернуто стягнення на виконання виконавчого напису № б/н від 04 жовтня 2014 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. та 21 вересня 2015 року на рахунок позивача було перераховано 159 153,94 грн. /а. с. 32-33/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 21 серпня 2017 року, із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню становить еквівалент 4 540.16 доларів США, що згідно курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату підготовки позовної заяви (18 серпня 2017 року) складає 25,492 грн. за 1 долар США, відтак сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 115 737,76 грн (розрахунок 4 540,16*25,492 = 115 737,76 грн).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, не надано доказів, яку частину боргу по кредиту сплатив відповідач за 14 місяців користування кредиту, крім того, сума за реалізований заставний автомобіль значно перевищує суму отриманого кредиту.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за неповного з`ясування усіх обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, з огляду на наступне.

Щодо розміру заборгованості по тілу кредиту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази доводять розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 4540,16 доларів США станом на 18 серпня 2017 року згідно курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк», що в гривневому еквіваленті становить 115737,76 грн.

Зазначений розмір заборгованості відповідачем не спростовано.

Висновок суду першої інстанції про те, що розмір заборгованості за кредитним договором становив 154185,67 грн, тоді як від продажу автомобіля позивачу надійшли кошти в сумі 159153,94 грн, що є більшим від розміру заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає помилковим, оскільки умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит в гривні у сумі, яка буде еквівалентною саме 14407,50 доларів США на дату сплати таких коштів і з врахуванням обмінного курсу валют.

Таким чином, розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 115737,76 грн. позивачем доведено та зазначений розрахунок відповідачем не спростовано.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 зроблений правовий висновок про те, що після пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позивача як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що позивачем змінено строк повернення кредиту на 06 серпня 2014 року, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за період з 21 вересня 2015 року по 21 серпня 2017 року в сумі 22279,52 грн не ґрунтуються на вимогах закону, так як після пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позивача, як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, а відтак правових підстав для їх задоволення немає.

Щодо позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що обґрунтованими є вимоги про стягнення трьох відсотків річних в сумі 6658,88 грн /розрахунок 115737,76 грн х 3 % : 365 х 700 = 6658,88 грн/, оскільки відповідачем допущено порушення своїх зобов`язань по кредитному договору.

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з тим, що відповідач припинив погашення заборгованості, 12 березня 2015 року у нього було вилучено заставний автомобіль під час здійснення виконавчого провадження.

Отже, вилучаючи заставний автомобіль, товариство знало про порушення позичальником своїх прав за кредитними договором, і тому розпочало процедуру вилучення та реалізації предмету застави для погашення кредитної заборгованості.

У справі встановлено, що 08 липня 2014 року позивачем відповідачу було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50003092 від 17 червня 2014 року з вимогою повернути суму кредиту та змінено дату повернення кредиту на 06 серпня 2014 року.

З позовом до суду ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося у жовтні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Аргументи ТОВ «Порше Мобіліті» про переривання строку позовної давності внаслідок сплати позивачем 21 вересня 2015 року коштів у розмірі 159153,94 грн не ґрунтуються на матеріалах справи і положеннях Цивільного кодексу України щодо переривання строку позовної давності з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16.

Визнання боргу, як підстава для переривання перебігу позовної давності має бути результатом вольових дій боржника. Списання банком коштів з рахунку боржника, які надійшли від реалізації предмета застави, є примусовими діями кредитора, а не добровільними діями боржника, тому не може бути кваліфіковано як визнання боргу відповідачем та не перериває перебігу позовної давності.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених обставин, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Такий висновок відповідає положенням статті 256, частин першої та п`ятої статті 261, частини четвертої статті 267 ЦК України. (див. постанова ВС від 04 липня 2018 року, справа № 511/2010/15-ц, постанова ВС від 20 грудня 2019 року у справі № 295/2124/17).

У той же час, колегія суддів враховує те, що правових підстав для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення трьох відсотків річних немає з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц зроблено правовий висновок про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних за період з 22 вересня 2015 року по 21 серпня 2017 року в сумі 6 658,88 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як строк позовної давності щодо вимог про стягнення трьох відсотків річних позивачем не пропущено.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, а саме : задоволення вимог про стягнення трьох відсотків річних. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, зокрема вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту за спливом строку позовної давності, вимога про стягнення процентів за необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини першої, тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 99,83 грн /розрахунок 2170,14 х 4,60 % = 99,83; (6658,88 х 100 : 144676,16 = 4,60)/, та за подання апеляційної скарги в сумі 149,74 грн /розрахунок 3255,31 х 4,60 % = 149,74/.

Окрім цього, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 230 грн. /розрахунок 5000 х 4,60 % = 230/.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2019 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» () три відсотки річних в сумі 6658 (шість тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» () судовий збір за подання позовної заяви в сумі 99 (дев`яносто дев`ять) гривень 83 копійки, за подання апеляційної скарги в сумі 149 (сто сорок дев`ять) гривень 74 копійки, а також витрати на правничу допомогу в сумі 230 (двісті тридцять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис В. П. Рибчинський

Підпис Т. О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота