У Х В А Л А Справа № 932/194/20

Провадження № 2-з/932/1/20

16 січня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про забезпечення позову, в якій він прохає вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) і знаходиться у нього або в інших осіб, та на розрахункові рахунки у банківських установах, що відкриті на ім`я відповідача ОСОБА_2 в межах суми заявлених позовних вимог 9579 доларів США 00 центів, що згідно офіційного курсу НБУ на день подачі позову складає 226830 гривень 72 копійки, та заборонити відчуження майна до виконання рішення суду, яким закінчиться розгляд справи по суті.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що обставини справи свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову та ухилення відповідача від повернення заборгованості за договором позики.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог ст. 152 ЦПК України, видами забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії; заходи, що необхідні для забезпечення ефективного захисту, якщо такий захист не забезпечується заходами, передбаченими п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті; у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. В силу вимог п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги обставини викладені в заяві, відсутність індивідуально визначеного майна, на яке позивач просить накласти арешт суд доходить висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Позивачем не надано відомостей щодо рухомого чи нерухомого майна відповідача на які позивач просить накласти арешт. Також, в заяві про забезпечення позову позивачем не надано жодної інформації про наявність у відповідача будь яких грошових коштів чи відкритих рахунків у банківських установах України, а саме не вказав номер рахунку відповідача та банківську установу, в якій знаходяться кошти відповідача.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову, фактів та обґрунтувань вбачається, що позивач в повній мірі не надав доказів належності майна відповідачеві, що унеможливлює накладення арешту на майно.

Підстав накладати арешту на все майно боржника немає, оскільки заявником не визначено, відповідно до якого саме майна необхідно вжити заходи забезпечення та не визначено його вартість, що робить неможливим визначити співмірність заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Ухвала суду, в силу вимог ч. 2 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасником справи.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя І.Ю. Литвиненко