справа № 489/4813/20 провадження №2/489/2508/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2020 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 36608,85 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 25.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» (далі ПАТ «Банк Ренесанс Капітал») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3346, на підставі якого відповідачу видано кредитну карту з лімітом овердрафту у розмірі 3000,00 грн, який згодом збільшено до 10500,00 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було припинено шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ) та відповідно ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» передана заборгованість за вказаним кредитним договором. 21.12.2018 ПАТ «ПУМБ» змінило тип товариства на АТ «ПУМБ». Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим станом на 21.09.2020 утворилась заборгованість в сумі 36608,85 грн., з яких: 11637,00 грн. заборгованість за кредитом; 19711,87 грн. заборгованість за процентами; 10 грн. заборгованість за комісією; 5249,98 грн. штрафні санкції.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву та заяви про застосування строку позовної давності відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.02.2013 ОСОБА_1 подала пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферту), згідно якої запропонувала АТ «Банк Ренесанс Капітал», яке діє від власного імені, так і від імені та в інтересах ПрАТ «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ» на підставі Агентського договору № ВD-1 від 14.10.2011, на умовах, зазначених в Пропозиції, розділі 3 Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (далі Умови), які є типовими умовами для всіх клієнтів та невід`ємною частиною Пропозиції, договору страхування життя, що зазначений у частині 3 цієї Пропозиції та Правил добровільного страхування життя Страховика № 003.2 від 30.12.2003, зареєстрованих Держфінпослуг 20.02.2004 за № 0104189, укласти договір страхування та договір карткового рахунку, в рамках яких: відкрити картковий рахунок на її ім`я; випустити на її ім`я платіжну картку міжнародної платіжної системи Master Сard; встановити ліміт овердрафту (кредитування) за рахунком на умовах, визначених у цій Пропозиції; оформити страхування його майнових інтересів, пов`язаних із її життям, здоров`ям та працездатністю.

Згідно з укладеним кредитним договором карткового рахунку позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_1 , на який встановлений ліміт овердрафту у розмірі 3000,00 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом % річних - 0,0001/24, на строк 36 місяців.

19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було припинено шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ» та відповідно ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Письмова вимога (повідомлення) про необхідність сплати заборгованості в розмірі 27854,42 грн., що утворилася перед ПАТ «ПУМБ» станом на 19.07.2019, відповідачу направлялась Банком за вих. № 2131 від 19.07.2019.

Згідно виписки з рахунку відповідача заборгованість за кредитним договором від 25.03.2013 перед АТ «ПУМБ» станом на 21.09.2020 становить 36608,85 грн., з яких: 11637,00 грн. заборгованість за кредитом; 10,00 грн. заборгованість за комісією; 19474,67 грн. прострочена заборгованість за процентами, 0,00 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 237,20 грн. - строкова заборгованість за процентами, 5249,98 грн. неустойки та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Згідно із наданим витягом із Статуту Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів (Протокол № 83 від 28.04.2020) АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (повне найменування) і АТ «Банк ренесанс капітал» (скорочене найменування) в результаті реорганізації АТ «Банк ренесанс капітал» шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 68 від 14.03.2015) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк ренесанс капітал» (рішення № 2 від 14.03.2015).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, які врегульовані нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до частини першої статті 634ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено статтею 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно з положеннями статті 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За вимогами статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з нормами статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

За положеннями статті 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже на підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що 25.02.2013 між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено договір карткового рахунку, згідно з яким ОСОБА_1 був відкритий рахунок, на який встановлений ліміт овердрафту у розмірі 3000,00 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом % річних - 0,0001/24, на строк 36 місяців.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаного нормою закону підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

АТ «ПУМБ» додано до позовної заяви виписку з рахунку відповідача за періоди з 20.02.2013 по 03.10.2016 та 03.10.2016 по 21.09.2020. З виписки за останній період вбачається, що сума 11637,00 грн., яку позивач вказує як заборгованість по кредиту, утворилася настілок перенесення залишків у зв`язку зі зміною плану рахунків.

У позовній заяві позивач вказує, що ліміт овердрафту, встановлений позивачу при укладенні кредитного договору у розмірі 3000,00 грн., був згодом збільшений до 10500,00 гривень, але документально це не підтверджує.

Так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 3000,00 грн. обґрунтовані, документально підтверджені та підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача іншої заборгованості по кредиту то позивач не надав суду розрахунку заборгованості за указаним кредитним договором, у зв`язку з чим неможливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості, в т.ч. процентів і неустойки, та проведення відповідних розрахунків, умовам договору, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем. Крім того, позивач вказує, що кредитний ліміт було збільшено до 10500,00 грн., але просить стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 11637,00 грн. не надаючи доказів збільшення кредитного ліміту та отримання відповідачем кредиту в розмірі 11637,00 грн.

Суд вважає, що розрахунок заборгованості повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо динаміки платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку - предмету позову).

Надана позивачем виписка не є достатнім доказом доказ існування у відповідача заборгованості, оскільки містить тільки загальні суми проведених фінансових операції, в т.ч. на погашення платежів за кредитним договором, та не містить підтвердження збільшення кредитного ліміту до 10500,00 грн., про що вказує позивач.

З наданої позивачем виписки суд позбавлений можливості встановити період, за який утворився борг, його складові, зокрема, проценти, неустойка, а також суми на погашення заборгованості, які здійснював чи не здійснював відповідач. Також, не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, погашення тілу кредиту, процентів і неустойки) умовам кредитного договору.

Крім того, не зрозуміло, чи встановлений позивачем розмір заборгованості включає суми стягнуті за виконавчим написом, так як із виписки з рахунку (а.с. 13), яка фактично є довідкою про складові заборгованості, вбачається, що між сторонами вже існував спір стосовно заборгованості за кредитним договором і Банк здійснив дії по стягненню боргу шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Проте, позивачем не надано даних про суму такого стягнення та розмір погашеного за виконавчим написом боргу.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до статті 549 ЦК України плата за здійснення виконавчого напису не може бути складовою неустойки, як виду відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Також суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У даному випадку, через ненадання позивачем детального розрахунку не можливо встановити за який саме період утворилася заборгованість по процентам та їх розмір, що позбавляє суд визначити дійсний розмір заборгованості, кінцевою датою нарахування якої є 25.02.2015, оскільки після цієї дати права та інтереси у спірних правовідносинах позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.

Отже, суду не надані будь-які докази, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за процентами та неустойкою.

Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд також не погоджується з позовними вимогами про стягнення заборгованості за комісією, нарахування якої не передбачено умовами договору. Крім того, на момент укладення кредитного договору нарахування процентів суперечило положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вказано у висновку Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі № 276/4216/16-ц, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

За таких обставин, враховуючи, що цивільне судочинство згідно з частин першої третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також те, що відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» та стягнення з відповідача лише заборгованості по кредиту в розмірі 3000,00 грн. В стягненні іншої заборгованості суд відмовляє через недоведеність.

Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 172,15 грн. (2102,00 х 8,19%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором від 25.02.2013, що утворилася станом на 21.09.2020 та складається із заборгованості по кредиту в розмірі 3000,00 грн., а також 172,15 грн. судового збору.

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська,4;

відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 24.12.2020.

Суддя І.В.Коваленко