Провадження № 2/263/540/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

з участю секретаря Ковальової О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та стягнення компенсації її вартості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля «Hyundai Elantra», колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент його продажу 15.05.2018 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 23 липня 2011 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.01.2019 року. У період шлюбу сторонами по справі за спільні гроші у 2013 році був придбаний автомобіль «Hyundai Elantra» колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 . Однак зазначеним автомобілем у період та після розірвання шлюбу користується виключно відповідач, у зв`язку з чим доступ до нього у позивачки був відсутній. Після розірвання шлюбних відносин, відповідач у порушення вимог СК України, без отримання згоди позивачки, формально продав зазначений автомобіль своїй матері ОСОБА_3 за договором купівлі продажу від 15.05.2018 року. На теперішній час, не зважаючи на зміну власника, автомобілем постійно користується відповідач. Позивачка вважає, що дії відповідача щодо продажу автомобіля, що є спільною сумісною власністю майна подружжя, спрямовані на приховання рухомого майна, яке підлягає розподілу в установленому законом порядку. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути на її користь Ѕ частку вартості спірного автомобіля, встановши таку вартість шляхом проведення відповідної судової експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що транспортний засіб «Hyundai Elantra» було придбано за кошти від продажу автомобіля Chevrolet lacetti, який знаходився в особистій приватній власності відповідача до укладання шлюбу, та грошей, які були отримані борговою за розпискою від 30.09.2013 року, про що позивачка була обізнана. Крім того, інформація про те, що відповідач користується спірним автомобілем не є достовірною, оскільки наразі транспортний засіб знаходиться в користуванні ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

24.10.2019 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року витребувано з Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області відомості про приналежність автомобіля «Hyundai Elantra», колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , (кузов НОМЕР_3 ) до його продажу 15.05.2018 року, а також відомостей про його приналежність після продажу 15.05.2018 року.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, зупинено провадження у справі.

18.12.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта №14/12 від 17.12.20198 року по судовій автотоварознавчій експертизі по цивільній справі.

Ухвалою суду від 19.12.2019 року поновлено провадження у справі.

21.12.2019 року на адресу суду надійшли витребувані відомості з Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області.

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання по справі.

10.12.2020 року на адресу суд від представника відповідача, адвоката Темір І.В., надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягла, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 23.07.2011 року уклали шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 23 липня 2011 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №527, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 .

Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.01.2019 року у справі №266/5029/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно висновку експерта №14/12 від 17.12.2019 року судового експерта ОСОБА_7 , середня ринкова вартість автомобіля «Hyundai Elantra», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 15.05.2018 року, становила 292330,00 грн.

Відповідно до відомостей, наданих Регіональним сервісним центром МВС в Донецькій області щодо реєстраційних операцій з транспортним засобом «Hyundai Elantra», номер кузова НОМЕР_3 , станом на 18.12.2019 року, 05.10.2013 року Hyundai Elantra 1591 (2013) сірий придбано в торгівельній організації ОСОБА_2 ; 29.06.2016 року перереєстровано при переобладнанні без заміни номерних агрег., власником зазначений ОСОБА_2 ; 15.05.2018 року перереєстровано транспортний засіб на нового власника по договору, власник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки-рахунку серії ААВ №623446 від 04 жовтня 2013 року ТОВ «БОГДАН-АВТО ДОНЕЦЬК», ОСОБА_6 продано та видано легковий автомобіль «Hyundai Elantra», колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , а останнім сплачено 165400,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу 1441/2018/38675 транспортного засобу від 15.05.2018 року, ОСОБА_2 було продано автомобіль «Hyundai Elantra», колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , ОСОБА_3 за ціною258048,38 грн.

Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Донецькій області, у період з 26.10.2010 року по 01.10.2013 року автомобіль Chevrolet lacetti був зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 , 26.11.2013 року вищезгаданий автомобіль був оформлений на іншу особу на підставі довідки-рахунку ААВ №187411 від 01.10.2013 року, згідно якої вартість складала 80000,00 грн.

Розпискою від 23.09.2013 року ОСОБА_2 підтверджує, що він отримав від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 10640 доларів США, що відповідає 85000 грн. Зазначену суму в розмірі 10640 доларів США ОСОБА_2 зобов`язується повернути до 10.05.2018 року. У випадку неповернення зазначених коштів, ОСОБА_2 зобов`язується оформити право власності на автомобіль «Hyundai Elantra» на ОСОБА_3 . Розписка складена зі згоди дружини ОСОБА_1 , в присутності свідка ОСОБА_4 .

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

При цьому слід зазначити, що при визнанні права спільної сумісної власності подружжя на майно, має бути встановлений не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2696цс15.

Разом із тим, законом встановлена презумпція спільності майна, придбаного у період шлюбу. З цього випливає, що у разі незгоди одного з подружжя з такою презумпцією і у разі виникнення спору, на ньому лежатиме тягар доказування протилежного. Презумпцію спільності майна можуть спростувати докази про: 1) придбання речі до шлюбу; 2) придбання речі на кошти, які належали позивачеві особисто (подарунок батьків, одержання відшкодування за моральну шкоду тощо); 3) придбання речі за рахунок коштів, одержаних від продажу особистого майна; 4) придбання речі в період окремого проживання за власні кошти.

Як зазначає відповідач, автомобіль «Hyundai Elantra» було придбано за кошти від продажу автомобіля Chevrolet lacetti, який знаходився в особистій приватній власності відповідача до укладання шлюбу з позивачкою. Однак, як вбачається із матеріалів справи, а саме рахунків-фактур на придбання автомобілів «Hyundai Elantra» та Chevrolet lacetti, обидва автомобілі були придбані 01.10.2013 року, час не зазначено. Таким чином, суд не може прийти до висновку про придбання автомобіля «Hyundai Elantra» за гроші, виручені від продажу автомобіля Chevrolet lacetti, оскільки даний факт не підтверджений належними доказами. Крім того, суд зазначає, що вартість автомобіля «Hyundai Elantra» на період його придбання становила 165400,00 грн., тоді як продаж автомобіля Chevrolet lacetti було здійснено за 80000,00 грн.

Щодо розписки, за якою відповідачем отримано грошову суму в розмірі 10640 доларів США, що відповідає 85000 грн. на придбання автомобіля «Hyundai Elantra», слід зазначити наступне.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Кошти за розпискою відповідач одержав для придбання автомобіля, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, спірний автомобіль слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК.

Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно із ч.1, ч.2, ч.3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Таким чином, визначення частки у спільній сумісній власності та презумпція рівності цих часток, а також припинення права спільної сумісної власності на майно має місце зокрема у разі поділу такого майна.

З огляду на викладене, аналізуючи досліджені у справі докази суд приходить до висновку, що автомобіль «Hyundai Elantra» колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , був набутий позивачем та відповідачем під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому є їхньою спільною сумісною власності, і з огляду на це підлягає поділу між ними на рівні частки.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 продав зазначений автомобіль без згоди позивачки, що виключає можливість його поділу між сторонами відповідно до їх часток.

Згідно з положеннями ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

За змістом ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Однак, згода позивачки на продаж даного автомобіля, який є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, відсутня, оскільки позивачка такої згоди не надавала.

Враховуючи, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя та підлягає поділу, однак відповідач розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача, то остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частки вартості спірного автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається не з суми, за яку це майно було продано, а виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається висновку експерта №14/12 від 17.12.2019 року судового експерта ОСОБА_7 , середня ринкова вартість автомобіля «Hyundai Elantra», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату оцінки 15.05.2018 року, становила 292330,00 грн. Зазначена сума не заперечується відповідачем, тому суд, приймає зазначену вартість спірного автомобіля як дійсну на час розгляду справи.

Таким чином, розмір компенсації від 1/2 частки у праві власності на вказаний автомобіль складає 146165,00 гривень. (292330,00 / 2 ), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом стягнення з відповідача вартості 1/2 частки спірного автомобіля, яка складає 146165,00 гривень, а відтак і про задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 60-63, 65, 68-71 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та стягнення компенсації її вартості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Hyundai Elantra», колір сірий, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент його продажу 15.05.2018 року, що становить 146165,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24.12.2020 року.

Суддя О.А.Шевченко