справа № 489/5119/19 провадження №2/489/693/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Миколаївська міська рада, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат - ОСОБА_1 , після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 вищевказаної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є позивач та відповідач, який не подавав заяву про прийняття спадщини. Після смерті брата спадкоємцями є позивач, як спадкоємець другої черги, та відповідач, як спадкоємець першої черги, який також не приймав спадщину. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини після смерті мати та брата, позивач отримав дві постанови про відмову у вчиненні нотаріально дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Причину пропуску строку позивач вважає поважною, оскільки сторони, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважав, що проживаючи на момент смерті разом з матір`ю та братом, вважався таким, що прийняв спадщину. Проте, коли він почав збирати документи для подання заяви про відкриття спадщини, нотаріусу необхідно було надати довідку про реєстрацію місця проживання спадкодавців. Коли позивач отримав довідку, виявилось, що спадкодавці були зареєстровані за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 . Проте позивач завжди був впевнений що його мати та брат зареєстровані за адресою фактичного проживання. За такого вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.12.2019 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, залучено Миколаївську міську раду.

У судове засідання, призначене на 17.01.2020 10:50 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, та винести рішення в підготовчому засіданні на підставі частини третьої статті 200 ЦПК України.

Представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи причини своєї неявки не повідомив пояснень на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.02.2007 Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради згідно з розпорядженням від 19.02.2007 №598-р, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та позивачу на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках по 1/4.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №123.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_1 , про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №435.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2019 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті його матері та після смерті його брата, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Згідно відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на запит приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Моцар Ю.С. від 06.09.2019 за №19.03.03.-12/6646/19, станом на 05.09.2019 відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на запит вищевказаного приватного нотаріуса від 06.09.2019 за №19.03.03.-12/6645/19, 05.09.2019 ОСОБА_1 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із смертю.

Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за законом та спадкові справи після смерті спадкодавців не заводилась.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів.

Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18 грудня 2008 р. у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, для подальшого витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним.

За такого, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 4, 19, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном один місяць після набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Миколаївська міська рада, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено 22.01.2020.

Суддя І.В.Коваленко