КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/4954/17
Головуючий у першій інстанції - Луценко О.М.
Номер провадження № 22-ц/824/2474/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вертикаль-Сервіс» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просив стягнути з ПП «Вертикаль-Сервіс» 11 599,72 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ним та відповідачем 01 березня 2014 року було укладено договір № 1/24-Д про надання послуг з утримання територій та житлово-комунальних послуг. Відповідно до умов вказаного договору ПП «Вертикаль-Сервіс» зобов`язувався виконувати функції обслуговуючої (експлуатуючої) організації на території котеджного Містечка (в тому числі на території загального користування), надавати послуги, перелік яких визначений в п.1.2 договору.

Позивач зазначає, що Додатком №2 до вказаного договору від 01 березня 2014 року «Розрахунок вартості житлово-комунальних послуг у котеджному містечку» було затверджено тариф у розмірі 1302,31 грн на місяць. Зазначено, що в період з березня 2014 року по листопад 2016 року він сплачував за комунальні послуги у розмірі 1302,31 грн щомісячно, на загальну суму 41 673,92 грн.

Згідно умов договору про надання послуг позивач надав згоду на те, що відповідач зобов`язаний ознайомити споживача з новими тарифами на житлово-комунальні послуги шляхом розміщення їх у приміщені ПП «Вертикаль-Сервіс», надані наручно за місцем знаходження об`єкта споживача або поштовою адресою споживача, вказаною за договором про надання послуг не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня їх затвердження виконавцем. Такі зміни тарифів на житлово-комунальні послуги не потребують внесення сторонами змін до цього договору шляхом укладення додаткових угод.

За час дії договору про надання послуг позивач не отримував від відповідача повідомлень про зміну тарифів. Наприкінці 2016 року в офісі відповідача на території котеджного містечка «Деснянське», позивач ознайомився із документом «Розрахунок вартості житлово-комунальних послуг у котеджному містечку шляхом його фотографування на телефон.

Згідно вказаного розрахунку тариф на житлово-комунальні послуги до періоду проживання становить 775,05 грн. Таким чином, на думку позивача, відповідач допустив порушення вимог чинного законодавства в частині не повідомлення позивача про зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги в строк не менше 15 днів до введення їх у дію з посилання на рішення відповідних органів.

Позивач зазначає, що 15 листопада 2016 року він ознайомився з Протоколом №5 Загальних зборів Громадської організації «Об`єднання власників житла містечка «Деснянське» від 02 лютого 2015 року, згідно якого вбачалося, що від 02 лютого 2015 року тариф на житлово-комунальні послуги для тих, хто має акт вводу будинку в експлуатацію і не проживає становить 881 грн в середньому.

ОСОБА_1 наголошує, що протягом всього строку дії договору про надання послуг в будинку АДРЕСА_1 жодна особа не проживала.

На думку позивача згідно умов договору про надання послуг з 01 січня 2015 року відповідач зобов`язаний застосувати тариф на житлово-комунальні послуги в розмірі 775,05 грн, однак в порушення умов договору відповідач застосував інший тариф, що призвело до переплати в розмірі 11 599,72 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки підпункту 2.5.9 пункту 2.5 Договору, відповідно до якого саме на відповідача покладено обов`язок затверджувати та погоджувати з ГО «Об`єднання власників житла містечка «Деснянське» тарифи на житлово-комунальні послуги. Окрім того, не було враховано, на думку апелянта, також положення договору про те, що відповідач по справі зобов`язаний ознайомлювати споживача з новими тарифами на житлово-комунальні послуги шляхом їх розміщення у приміщенні ПП «Вертикаль-Сервіс», надані нарочно за місцем знаходження об`єкта споживача або поштовою адресою споживача, вказаною в договорі про надання послуг не пізніше, ніж через п`ять календарних днів з дня їх затвердження виконавцем, що останнім здійснено не було.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції також не надав оцінку розрахунку вартості за житлово-комунальні послуги, відповідно до якого вказано ціну - 775,05 грн.

Апеляційна скарга також містить посилання на той факт, що при ухваленні оскаржуваного рішення було не враховано те, що позивач протягом спірного періоду не отримував від відповідача повідомлення про зміну тарифу і матеріали справи не містять доказів того, що відповідач здійснював вказане повідомлення позивача хоча б одним із способів, передбачених договором.

Окрім того, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин має застосовуватись тариф, який встановлений для осіб, які проживають на об`єкті є хибними, оскільки протягом спірного період і по день подання апеляційної скарги жодна особа у будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 не проживає, а житлово-комунальні послуги не споживались.

Також судом не було досліджено висновок експертного дослідження, який було надано позивачем, де зазначено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 не експлуатується.

Окрім того, апелянт наголошує, що договором, який укладено між ним та ПП «Вертикаль-Сервіс» не передбачено такої умови та процедури як то підтвердження факту тимчасового не проживання в будинку задля застосування зниженого тарифу у зв`язку із не проживанням в будинку. ОСОБА_1 вважає, що наданий ним акт щодо споживання води за період з листопада 2014 року по серпень 2018 року підтверджує той факт, що у вказаному будинку ніхто не проживав і не проживає.

Враховуючи все вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року та ухвали у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог мотивував своє рішення тим, що протягом дії договору позивачем не було надіслано жодного листа та не повідомлено відповідача про те, що в своєму будинку він не проживає, а навпаки позивачем надавалися неодноразові заяви про допуск до перебування в будинку робітників для виконання будівельних робіт на ділянці АДРЕСА_3 в денний та нічний час, що підтверджує фактичне перебування людей в будинку. Також суд першої інстанції зазначив, що старшим зміни охорони ОСОБА_2 неодноразово надавалися доповідні на ім`я директора ПП « Вертикаль сервіс», відповідно до яких на ділянці №151 виявляли сторонніх людей, які без дозволу керівництва ПП «Вертикаль-Сервіс» проживали там та здійснювали будівельні роботи.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ПП «Вертикаль-Сервіс» 01 березня 2014 року було укладено договір № 1/24-Д про надання послуг з утримання територій та житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 (а.с.6-8).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору виконавець (ПП «Вертикаль-Сервіс») зобов`язується виконувати функції обслуговуючої (експлуатуючої) організації на території котеджного Містечка (в тому числі на території загального користування), надавати послуги, перелік яких визначений в п.1.2 договору, а споживач приймає на себе зобов`язання приймати роботи (послуги), що виконані, та сплачувати їх вартість за встановленими на умовах договору тарифами (Додаток №2 до договору).

Підпунктом 2.5.2 та 2.5.9 пункту 2.5 договору визначено, що виконавець зобов`язаний надавати споживачу в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг та їх складові, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживачі властивості, а також зобов`язаний погодити тарифи з Громадською організацією «Об`єднання власників житла містечка «Деснянське».

Окрім того, підпунктом 3 пункту 3.6 договору встановлено, що сторони домовились, що споживач надає згоду на те, що виконавець зобов`язаний ознайомити споживача з новими тарифами на житлово-комунальні послуги шляхом розміщення їх у приміщенні ПП «Вертикаль-Сервіс», надані нарочно за місцем знаходження об`єкта споживача або поштовою адресою споживача, вказаною в цьому договорі не пізніше, ніж через п`ять календарних днів з дня їх затвердження виконавцем. Такі зміни тарифів на житлово-комунальні послуги не потребують внесення сторонами письмових змін до цього договору шляхом укладення відповідних додаткових угод. Нові тарифи на житлово-комунальні послуги вступають в силу через 5 (п`ять) календарних днів з моменту їх затвердження виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 та ч.1 ст.638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт укладення договору між ПП «Вертикаль-Сервіс» та ОСОБА_1

Додатком №2 до Договору № 1/24-Д від 01 березня 2014 року «Розрахунок вартості житлово-комунальних послуг у котеджному містечку», ПП «Вертикаль-Сервіс» та ОСОБА_1 затверджено тариф у розмірі 1302,31 грн на місяць( а.с.11).

Також матеріали справи містять Протокол №5 загальних зборів громадської організації «Об`єднання власників містечка «Деснянське» від 02 лютого 2015 року, де зазначено, що було прийнято рішення про встановлення тарифів для проживаючих у розмірі 1520 грн, а для тих, хто має акт вводу будинку в експлуатацію і не проживає у розмірі 881 грн (а.с.16-19, 51-54).

Разом з тим, апелянт посилається на розрахунок вартості житлово-комунальних послуг у котеджному містечку (тимчасовий до періоду проживання), де зазначено, що вартість таких послуг складає 775,05 грн (а.с.20) й вважає, що здійснив переплату за житлово-комунальні послуги.

Із вказаним твердженням апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення договірних відносин) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення договірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як вбачається із положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення договірних відносин) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Згідно із випискою по рахунку ОСОБА_1 з АТ «Райффайзен банк Аваль» за період з 07 квітня 2014 року по 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 здійснював плату за житлово-комунальні послуги у розмірі 1302,31 грн (а.с.14).

Проте, матеріалами справи не було підтверджено того факту, що громадською організацією «Об`єднання власників житла містечка «Деснянське» проводилися загальні збори, на яких було затверджено та погоджено тарифи на житлово-комунальні послуги у розмірі 775,05 грн, а наявний протокол №5 загальних зборів від 02 лютого 2015 року підтверджує затвердження тарифів для проживаючих у розмірі 1520 грн, а для тих, хто має акт вводу будинку в експлуатацію і не проживає у розмірі 881 грн (в середньому), а тому, доводи апелянта є не спроможними.

Твердження апелянта про те, що в його будинку ніхто не проживає спростовуються наявність наданих копій заяв ОСОБА_1 , які адресовані ПП «Вертикаль-Сервіс» про надання дозволу допуск до перебування в будинку робітників для виконання будівельних робіт на ділянці АДРЕСА_3 в денний та нічний час, що підтверджує фактичне перебування людей в будинку (а.с.55-65). Окрім того, наданий висновок експертного дослідження за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, який зроблено на замовлення ОСОБА_1 не може слугувати належним доказом щодо підтвердження факту не проживання апелянта у будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 земельній ділянці НОМЕР_1 , оскільки у вказаному висновку зазначено лише про те, що останній не експлуатується, проте даний висновок не містить відомостей про те, чи проживає в ньому хто-небудь чи ні.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв