Справа № 236/3942/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Зарічне(Кіровськ) Лиманського(Краснолиманського) району Донецької області(а.с. 4-5).

Ухвалою суду від 22.11.2019 залучено до участі у цивільній справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с. 63-64).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.77).

Відповідач представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с. 75-76).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, просить розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, оскільки спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 він прийняв фактично, оскільки на час смерті був неповнолітнім та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, а тому вважає, що він теж є спадкоємцем у частці на спадкове майно після смерті спадкодавця своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надав до суду відповідну заяву (а.с.79).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Зарічне(Кіровськ),Лиманського(Краснолиманського ) району Донецької області, помер батько позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.01.1989, актовий запис № 5(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частки житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав померлому напідставі свідоцтва про право власності, виданого 04.04.1990 Виконоком Кіровської селищної ради, зареєстрованого 16.04.1990 в КП «БТІ» м. Слов`янська за реєстровим № 1862(а.с.22, 27).

Відповідно до вимог цивільного законодавства, роз`яснень постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах спадкування" пункт 1 - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі- ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ч. ч.1, 2 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_4 до смерті спадковим майно не розпорядився, заповіт не залишив.

Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина), батьки померлого.

В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Дані дії повинні бути здійсненні на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, були дружина померлого ОСОБА_3 , та син померлого, відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був непоновлітнім на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Лиманської міської ради Донецької області від 10.05.2019(а.с.16). Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.10.2019(а.с.49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Зарічне(Кіровськ),Лиманського(Краснолиманського) району Донецької області, померла мати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04.03.2015, актовий запис № 19(а.с.10).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , Ѕ частка якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності , виданого 04.04.1990 Виконоком Кіровської селищної ради, зареєстрованого 16.04.1990 в КП «БТІ» м. Слов`янська за реєстровим № 1862(а.с.22, 27) та ј частка якого належала померлій після смерті ОСОБА_4 , у спадщину яку ОСОБА_3 прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На теперішній час, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України прийняла спадщину, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.10.2019(а.с.49).

На теперішній час, державним нотаріусом постановою від 02.05.2019 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно на ім`я померлої(а.с.14).

Відсутність правовстановлючих документів на спадковий будинок на ім`я померлої перешкоджають позивачу в позасудовому порядку оформити спадщину.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з:

3/4 часток житлового будинку"А-1", загальною площею 42,4 кв.м., в тому числі житлолвою- 21,4 кв.м., із господарсько-побутовими будівлями та спорудами: сарай, льох "Б", сарай "В", сарай "Г", льох "Д", сарай "Е", вбиральня "Ж", колодязь №1, колодязь №2, огорожа №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 20.01.20.

Суддя -