Справа № 357/5529/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру правочинів. Від шлюбу у нас є спільні діти : ОСОБА_3 1997 р.н. та ОСОБА_4 2002 р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Ії обов`язок як матері використовувати свої батьківські права в інтересах її дітей. Тому, керуючись ст. 154, п. 1,2,4 ст. 155, п.3. ст. 199, ст. 200 СК України вона звертається до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, яка б відповідала половині витрат, пов`язаних з навчанням сина, з батька ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , а саме - 1725,00 грн.

Аліменти в загальній твердій сумі 1959,00 грн. щомісяця стягувались за рішенням судів по двох виконавчих листах в 2017 році і термін виконавчого провадження вже закінчився.

Їх син ОСОБА_6 продовжує навчання в до вищому навчальному закладі на платній основі, без стипендії, за 100 км від дому. Навчаючись на стаціонарі в коледжі, проживаючи в гуртожитку, син не має можливості сам себе забезпечити матеріально.

Крім цього, син з 2013 року знаходиться на обліку з приводу аутоімунного захворювання, потребує періодичного лікування, на що теж потрібні кошти. Таким чином, ОСОБА_6 наразі потребує батьківського утримання.

Обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання закріплено в статті 199 СК України.

З приводу застосування ст. 199 СК Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 15.06.2006 р. у пункті 20 дав судам роз`яснення:» Обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. З СК Україна дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Але ОСОБА_2 цю норму Закону ігнорує прикриваючись дівчинкою, з якою наразі проживає разом з її матір' ю.

Вона продовжує добровільно і самостійно утримувати сина, оплачувати його навчання, фактично виконуючи обов`язок і за батька.

Так, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16. від 10 жовтня 2018 року у справі № 216/3757/16-ц та від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц акцентовано увагу на тому, що витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Такий правовий висновок ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, вартість навчання їхнього сина становить 9900 грн на рік ( плюс ще послуги банка), проживання в гуртожитку близько 400 грн на місяць, на підтримку фізіологічних потреб - хоча б прожитковий мінімум - 2200 грн, плюс ще вартість проїзду, навчальних посібників, підручників, канцтоварів, вартість мобільних послуг, інтернет - все те необхідне, що потрібно для навчання.

Тому, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, досягнувши повноліття, в твердій грошовій сумі 1725 грн. щомісячно до закінчення сином навчання або до досягнення ним 23 років, в залежності від того, яка подія настане першою, індексацією стягуваних коштів відповідно чинного законодавства ( а. с. 1-5 ).

Ухвалою судді від 03 липня 2020 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 23 липня 2020 року ( а. с. 34-35 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

23 липня 2020 року за вх. № 28213 судом отримано відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 , в якому останній просив відмовити ОСОБА_1 в позові до нього, мотивуючи тим, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на повнолітню дитину, на період її навчання в учбовому закладі, є доведення обставини того, що батько за своїм матеріальним становищем спроможний таку допомогу надавати.

Однак його матеріальний стан не надає йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання.

У іншому шлюбі у нього народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Неповнолітня дочка ОСОБА_8 хворіє. В період з 29 жовтня 2019 року по 22 листопада 2019 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у Відділенні травматології та ортопедії дитячого віку (4 клініка) ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» з приводу: юнацького епіфізеолізу голівок стегнових кісток, гострого зміщення під час хронічного зліва, зліва II стадія, III ступінь зміщення; справа І стадія. (МКХ-10М93.0).

У відповідності до рішення № 9 від 30.01.2020 року Лікарсько- консультативної комісії при Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні вирішено дитині надати державну допомогу терміном на п`ять років. Програма реабілітації полягає у виконанні індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда.

У зв`язку з інвалідністю дитини та потребою у догляді за нею він не працює. З 11 лютого 2020 року по 24 лютого 2025 року він перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради Вінницької області і одержує допомогу щомісячно в розмірі 2255 грн. 60 коп. по догляду за дитиною з інвалідністю на дочку ОСОБА_9 .

Окрім невеличкої допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, він інших доходів не має.

Тому у нього немає матеріальної можливості сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1725 грн. на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні в позовній заяві та просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Доповнила, що відповідач має автомобіль, нерухомість, виїжджає на відпочинки та має різні підробітки. До того ж, зазначаючи, що в нього не має іншого доходу, як отримання соціальної допомоги, натомість сплачував аліменти на доньку кожного місяця у розмірі 900 гривень, а на сина з листопада 2019 року по грудень 2019 року у розмірі 1057 гривень, з січня 2020 року по лютий 2020 року у розмірі 1059 гривень, в березні у розмірі 1000 гривень. Отже, кожного місяця сплачував аліменти на дітей більш двох тисяч гривень. Тому, відповідач має можливість сплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання. Також, вона не погоджується з тим, що лише відповідач знаходиться за доглядом за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не працює, однак при цьому, нічого не зазначає про її матір.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 23.07.2020 року за вх. № 28209 судом отримано лист, в якому відповідач просить справу розглядати у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а. с. 6 ).

Встановлено, що від шлюбу у подружжя народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в матеріалах справи свідчать наявні копії свідоцтва про народження, де батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а. с. 7, 8 ).

З Довідки від 01.09.2019 року за вих. № 273, виданого Київським коледжем комп`ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету ОСОБА_5 в тому, що в 2017році він ступив до Київського коледжу комп`ютерних технологій та економіки НАУ І рівня акредитації після закінчення 9 класів і в даний час навчається на 4 курсі денного відділення. Термін закінчення коледжу 30.06.2021 року ( а.с.9 ).

З наявного в матеріалах справи договору про навчання № 160288 від 16 серпня 2017 року вбачається, що його було укладено між Київським коледжем комп`ютерних технологій та економіки НАУ та ОСОБА_1 стосовно навчання на денному відділенні студента ОСОБА_5 за спеціальністю комп`ютерна інженерія.

Пунктом 1.1. зазначеного Договору, період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року.

Відповідно до п. 4.2 вказаного Договору про навчання, загальна вартість освітньої послуги становить 39 600 гривень ( а. с. 10 ).

Отже, вартість навчання в даному навчальному закладі за 1 рік становить 9 900 грн.

Також, матеріали справи містять договір на проживання у гуртожитку ККТЕ НАУ за № 936 від 31 серпня 2019 року, який був укладені між Київським коледжем комп`ютерних технологій та економіки НАУ та ОСОБА_1 , згідно якого надається ліжко-місце в студентському гуртожитку кімната 111 на строк з 01.09.2019 року по 30.08.2020 року для студента ОСОБА_5 ( а. с. 11 ).

З наявних в матеріалах справи дублікатів чеків від 10.06.2020 року вбачається, що позивачем було проведено оплату проживання в гуртожитку за перший та другий період 3 курсу група К - 692 - 32 для ОСОБА_5 на загальну суму 3 900 гривень ( а. с. 12 ).

На питання суду позивач наголошувала в судовому засіданні, що проживання в гуртожитку на місяць складає 400 гривень.

Крім цього, з наявних в матеріалах справи документів, які надані позивачем до позову вбачається, що син ОСОБА_4 , 2020 року народження знаходиться на обліку з приводу аутоімунного захворювання ( а. с. 13, 14, 17 ).

Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, позивач наголошує на тому, що відповідач ухиляється від надання допомоги сину, хоча є здоровою працездатною людиною, вона самотужки не має можливості забезпечити сина всім необхідним стосовно оплати за навчання, оплати харчування, проживання, витрати на проїзд, нести витрати на канцелярські потреби, одяг, взуття, лікування.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, під час навчання, відсутність доказів про працевлаштування відповідача, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що з відповідача відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було видано виконавчий лист № 2-9948 від 14.12.2005 року, яким стягувалися аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття ( а. с. 23 ).

У зв`язку з досягненням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнення аліментів з відповідача припинено.

Позивачкою доведено, що ОСОБА_4 є сином відповідача, який набув повноліття та не досяг віку 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 року становить 2102 грн., з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач ОСОБА_2 , добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, однак позивачем не подано доказів про доходи відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, позов про стягнення аліментів на час навчання, підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній ОСОБА_4 навчається на денній державній формі навчання, проживає та навчається у м. Києві, вартість проїзду до навчального закладу, вартість проживання сина за місцем знаходження навчального закладу, матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , працездатність відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

Суд відхиляє доводи відповідача, що у останнього від іншого шлюбу є донька, яка перебуває на його утриманні, тому зазначене не надає йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, так як зазначені обставини не звільняють відповідача від виконання батьківського обов`язку та надавати матеріальної допомоги також своєму повнолітньому сину ОСОБА_4 , який її потребує.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18.

Також, суд надає критичної оцінки доводам відповідача, що останній не працює, так як має дитину з інвалідністю, яка потребує догляду, у зв`язку з чим, відповідач немає можливості працювати, так як повинен доглядати доньку, при цьому ОСОБА_2 нічого не зазначає стосовно матері дитини.

Крім того, судом враховано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, з якої вбачається, що відповідач за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року отримав дохід в розмірі 7000 гривень.

До того ж, згідно довідки Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 19.05.2020 року за вих. № 17.31-31/14456, яка видана ОСОБА_1 про отримання аліментів вбачається, що починаючи з листопада 2019 року по березень 2020 року відповідач сплачував на двох дітей від іншого шлюбу аліменти у розмірі близько 2000 гривень, сплату яких припинено у квітні 2020 року, що спростовує доводи відповідача про неможливість наразі сплачувати аліменти на утримання сина, який потребує у зв`язку із навчанням.

Визначаючи суму аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі, судом враховано надані сторонами докази та суд виходив з засад розумності та справедливості.

Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 ( одну тисячу ) гривень щомісячно, починаючи з 10 червня 2020 року, і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітнього сина.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 141, 184, 191, 198, 199, 200, 201 СК України, ст. ст. 2, 4, 5 10 12, 13, 19 76, 77, 81, 89, 133, 141, 263, 265,273, 353, 354, 430 ЦПК України, п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 ( одну тисячу ) гривень щомісячно, починаючи з 10 червня 2020 року, і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнути відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень ( вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 28 липня 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов