Справа № 645/4168/20
Провадження № 2-з/645/63/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, в якій просить заборонити будь-яким особам та/або суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та /або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які дії з державної реєстрації прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 була виділена йому та його матері ОСОБА_2 . В цій квартирі вони мешкали з 1988 року на підставі ордеру на право заселення до квартири. Місце проживання його матері в цій квартирі було зареєстровано 30.07.1986 року, а його з 01.04.1988 року. У 2007-2008 роках мати заявника почала процедуру приватизації цієї квартири, але так і не встигла її завершити у зв`язку із смертю. Заявником, процедура приватизації не була завершена, бо він вважав, що оскільки у даній квартирі зареєстровано його місце проживання та при цьому він вважався її законним квартиронаймачем, то не позбавлений права на приватизацію її в подальшому. У спірній квартирі заявник проживав до 10 липня 2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а коли прийшов до себе до додому, виявив, що дверний замок не відчиняється та вважав, що це в наслідок поломки. Після чого викликав майстра та замінив замок. Однак, через два дні, до його квартири прибули незнайомі люди та шляхом погроз вимусили залишити квартиру, сказавши, що відтепер вони являються її власниками, а якщо він зайде ще раз до квартири, то притягнуть його до кримінальної відповідальності. Звернувшись за правовою допомогою до адвоката, який зробив витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, заявник довідався, що його квартира, в якій він був зареєстрований та прожив більше двадцяти років відтепер на праві власності належить іншій особі. Квартиру було відчужено невідомою йому особою на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., за реєстровим № 908. Квартиру, право користування якою заявник ще отримав двадцять два роки тому, було попередньо незаконно приватизовано без його відома та без його участі невідомою особою, а в подальшому здійснено її відчуження. Заявнику невідомо з яких підстав його було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки жодних судових процесів з його виселення чи позбавлення права користування цією квартирою не було. Більш того, у 2015 році ПАТ КБ «Приватбанк» подавав до заявника позов про стягнення кредитної заборгованості та судом перед відкриттям провадження перевірявся факт його реєстрації за даною адресою. На місті конфлікту заявником була викликана поліція з метою встановлення осіб, які почали виганяти його з власного житла. Зважаючи на те, що ситуація являється дуже напруженою, шахраї, які незаконно оформили право власності на квартиру, в якій він проживав, вже довідалися про його фактичне існування та мав місце конфлікт з приводу його проживання в квартирі, якій закінчився повторною зміною ними замків у квартирі, вважає, що на даний момент вони намагатимуться здійснити повторний продаж квартири іншим власника з метою уникнення відповідальності та для того, аби унеможливити повернення квартири у його користування. Зважаючи на те, що заявником буде оспорено право власності на квартиру, щодо якої у нього наявне право користування на підставі ордера та право на приватизацію, вважає, що заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 є співрозмірним та адекватним видом забезпечення позову, який має бути застосовано в даному випадку. Предметом поданою в подальшому заявником позовної заяви буде визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на майно в порядку приватизації, а також договору купівлі-продажу квартири. З огляду на це заявник вважає, що існує термінова необхідність застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову, подано до подання позовної, з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 липня 2020 року, трикімнатна квартира загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 38,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

З копії паспорта заявника ОСОБА_1 вбачається, що його зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання з 01.04.1988 року є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою було зареєстроване місце мешкання його померлої матері.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а тому вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, які будуть заявлені в подальшому позивачем на виконання ч. 4 ст. 152 ЦПК України, а саме, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своїй заяві ОСОБА_1 наводить мотиви, за якими він вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи, що є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, вважаю, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки предметом спору є саме квартира АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, Гімназійна набережна, 26) до виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.В. Ульяніч