МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2/521/1194/20
21 січня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Колесник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування,
У листопаді 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ СК «Кредо») звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 30 серпня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (далі - ТОВ «Автокредит Плюс») був укладений договір страхування № АК/4771413, згідно до умов якого ТДВ СК «Кредо» зобов`язалось у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Вказував, що 03 грудня 2016 року о 03 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Джилі», державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Радісній в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, стан покриття проїжджої частини, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Субару», державний (транзитний) номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2
В результаті ДТП автомобіль «Субару», державний (транзитний) номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року відповідачаОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Позивач стверджував, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування в повному розмірі на підставі заяви потерпілої особи, що підтверджується платіжним дорученням № 6327 від 12 квітня 2017 року.
Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 04 травня 2018 року, в судове засідання не з`явився, згідно поданої позовної заяви просив суд розглянути справу за його відсутності та винести рішення на підставі наявних матеріалів у справі (а.с. 5, 30).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 46, 47).
Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 35-36).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.
Судом встановлено, що ТДВ СК «Кредо» є юридичною особою (а.с. 23-29).
Встановлено, що 30 серпня 2016 року між ТДВ СК «Кредо» та ТОВ «Автокредит Плюс» в особі Бережного Е .В. було укладено договір (поліс) № АК/4771413 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким був застрахований автомобіль «Jeely MR7151A», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).
З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2016 року о 03 годині 30 хвилин, відповідач, керуючи автомобілем «Jeely MR7151A», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Радужній у м. Одесі не врахував дорожню обстановку, стан покриття проїжджої частини, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем«SUBARU TRIBECA», державний (транзитний) номер НОМЕР_2 , який був припаркований, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДД України. В результаті ДТП автомобіль«SUBARU TRIBECA», державний (транзитний) номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження (а.с. 12).
Встановлено, що 30 листопада 2016 року між ФОП ОСОБА_4 (Комісіонер) та ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 , (Комітент) був укладений договір комісії № 4640/16/000332, відповідно до умов якого Комітент передав на комісію Комісіонеру транспортний засіб «SUBARU TRIBECA», державний номер НОМЕР_3 , транзитний номер НОМЕР_2 , а Комісіонер зобов`язався за винагороду укласти від свого імені, але в інтересах та за рахунок Комітента договір купівлі-продажу цього транспортного засобу з третьою особою (а.с. 10).
З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2016 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 46-40/16/000332, згідно умов якого ФОП ОСОБА_4 , що діяв від свого імені за дорученням та в інтересах власника транспортного засобу, передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність транспортний засіб «SUBARU TRIBECA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , транзитний номер НОМЕР_2 (а.с 11).
Отже автомобіль «SUBARU TRIBECA», державний номер НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 46-40/16/000332, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та листом територіального сервісного центру № 5141 від 21 березня 2017 року (а.с. 9, 11).
Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року, на підставі якої відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 12).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «SUBARU TRIBECA», державний номер НОМЕР_4 .
Встановлено, що автомобіль «Jeely MR7151A», державний номер НОМЕР_1 , був застрахований у ТДВ СК «Кредо» на підставі полісу № АК/4771413 від 30 серпня 2016 року (а.с. 8).
З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2016 року страхувальник звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 7).
Вказаний звіт сторонами не оскаржувався.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. «а» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року, яка набрала законної сили, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь в порядку регресу суми страхового відшкодування, що була виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу «SUBARU TRIBECA», державний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_2 .
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутнім у судових засідання відповідач також розпорядився на свій розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 1921,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).
На підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 21 січня 2020 року.
Суддя: О.М. Сегеда