Провадження № 2/752/1682/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.03.2020 року суддя Голосіївського районного суду м.Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов`язання видати грошові кошти з депозитного рахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов`язання видати грошові кошти з депозитного рахунку передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

В квітні 2019 року зазначена цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва.

Позивач обґрунтував свою позовну заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце смерті м. Алушта, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим, яка на сьогоднішній день тимчасово окупована. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2017 року було встановлено факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, а саме м. Алушта. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивач є спадкоємцем грошового вкладу, який зберігається в ПАБ «Укрсоцбанк» на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , з відсотками та правом на компенсацію. 05.09.2016 року представник позивача звернувся до Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою в інтересах позивача. ОСОБА_1 була отримана відповідь від 15.09.2016 року, в якій зазначено, що у видачі грошових коштів відмовлено.

Враховуючи зазначене, позивач просить зобов`язати відповідача видати грошові кошти з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його спадкоємцю ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Позивач, після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, звертався з клопотанням про витребування доказів та надав суду відповідь на відзив.

Відповідач Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно чинного законодавства України сам факт підтвердження смерті громадянина не дає підстав для отримання спадщини його спадкоємцями, а жодних підтверджень свого права на спадщину за законом, оформленого згідно чинного законодавства України позивач не надав.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства Юстиції Республіки Крим 17.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алушта, Республіка Крим.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2017 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Суворовський районний у м. Херсон відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту смерті - задоволено. Встановлено факт смерті громадянина ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, а саме у місті Алушта, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Судак, Республіки Крим, Україна.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадкування за законом від 10.05.2016 року, посвідченого нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Республіки Крим, зареєстрованого в реєстрі за № 1-704, спадкова справа № 36/2014, спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являється брат - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадок, на яке видано дане свідоцтво складається з грошового вкладу, який зберігається в Публічному акціонерному банку «Укрсоцбанк» на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , з належними процентами та правом на компенсації.

05.09.2016 року представник позивача за довіреністю - ОСОБА_3 звернувся до Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою в інтересах ОСОБА_1 .

Відповідач надав відповідь від 25.01.2018 року № 17-290/96-734 на зазначену заяву, а саме зазначивши, що відсутні правові підстави надання, так як не надано до Банку документи, які підтверджують право на отримання спадщини.

Як вбачається з довідки, виданої Автономною некомерційною організацією Фонд захисту вкладників від 15.03.2017 року № 1/1518 ОСОБА_2 , який звернувся з заявою щодо згоди на придбання Фондом прав по вкладам, які розміщені в ПАТ «Укрсоцбанк» з ціллю отримання компенсованих виплат: - на суму 101805,00 українських гривень за договором банківського вкладу від 23.12.2014 року на рахунку № НОМЕР_3 ; - на суму 154244,00 UAH по договору банківського вкладу від 04.04.2014 року по рахунку № НОМЕР_5.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя вважається тимчасово окупованою територією.

Оскільки на тимчасово окупованій території була припинена діяльність АТ «Укрсоцбанк», відповідач зазначив, що позбавлений можливості підтвердити факт укладення між нм та ОСОБА_2 договору банківського вкладу, у зв`язку з неможливістю доступу до архіву.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у ОСОБА_1 .

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за життя між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (після зміни найменувань - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та на момент розгляду справи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») було укладено договір банківського вкладу № НОМЕР_1 (вклад «Класичний»).

Пунктом 1 зазначеного договору передбачено, що Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 , на який перераховуються грошові кошти в сумі 154244,00 грн.

Згідно п. 1.2. договору депозит залучається на строк з 04 квітня 2014 року до 04 травня 2014 року (невключно).

Відповідно до п. 1.3. процентна ставка за депозитом складає 20,25 процентів річних. Процентна ставка є фіксованою протягом всього строку залучення депозиту.

Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з пункту 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, самостійною підставою заміни кредитора в зобов`язанні є правонаступництво.

Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1228 ЦК України, встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (ч.2 ст.1228 ЦК України).

Статтею 1060 ЦК України, передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Оскільки сторонами спірного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, то таке зобов`язання відповідача не припиняється внаслідок смерті вкладника, входить до складу спадщини та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям.

Положеннями ст.ст.1296-1298 ЦК України, ст.ст.66-69 Закону України «Про нотаріат» визначено порядок оформлення спадкових прав, шляхом звернення спадкодавців до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з подальшою видачею відповідного свідоцтва останнім.

Статтями 49 та 50 Закону України «Про нотаріат», передбачено, відповідно, підстави для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії та право оскарження відповідної нотаріальної дії чи відмови у її вчиненні особою, інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Положення статті 1059 ЦК України, врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами»; нормативно-правовий акт № 516 від 03.12.2003 року постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492),банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибутковою касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Судом встановлено, що представник позивача направляв на адресу банку заяву про видачу належних йому коштів, однак до цього часу кошти позивачу не повернуті.

Посилання ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що у зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим він не може перевірити інформацію щодо спірного банківського договору спростовані, так як позивачем надана суду копія договору № НОМЕР_1 банківського вкладу (вклад «Класичний»).

Припинення діяльності відділення банку на окупованій території АР Крим, не є підставою для відмови у поверненні відповідачем банківського вкладу за вимогою спадкоємця вкладника.

Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог.

Укладення договору банківського вкладу та внесення коштів на рахунок банку за цим договором підтверджується договором № НОМЕР_1 банківського вкладу (вклад «Класичний»), укладеним за життя між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк».

У рішенні у справі «Zolotas проти Греції (№ 2)» Європейський суд з прав людини вказав наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунка може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Доказів виплати банком депозитних коштів та нарахованих процентів спадкоємцю вкладника суду не надано.

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України, допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Оскільки відповідачем в судовому засіданні не спростовано, що між сторонами був укладений договір банківського вкладу, внесення позивачем коштів на рахунок Банку за договором банківського вкладу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів за договором № НОМЕР_1 банківського вкладу (вклад «Класичний»), укладеним за життя між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов`язання видати грошові кошти з депозитного рахунку - задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: м. Київ. Вул. Ковпака, 29) видати грошові кошти за договором банківського вкладу (вклад «Класичний») № НОМЕР_1 від 04.04.2014 року, який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його спадкоємцю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Стягнути з Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: м. Київ. Вул. Ковпака, 29) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю.Ю. Мазур