Ухвала

24 липня 2020 року

м. Київ

справа № 173/797/19

провадження № 61-10560ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Міністерство фінансів України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури, і витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Міністерство фінансів України, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури у розмірі 250 000, 00 грн, а також витрат на правову допомогу в сумі 76 600, 00 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 304, 00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року - без змін.

15 липня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 ,подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 рокуі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Як підставу для скасування оскаржених судових рішень заявник вказує

на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження,

оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у справах, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу),має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 326 600, 00 грн (250 000, 00 + 76 600, 00), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн).

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому враховано предмет спору, ціну позову, розмір задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу на судові рішення у справі, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Міністерство фінансів України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури, і витрат на правову допомогу - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович