Справа № 755/9829/20
Провадження №2/755/4485/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно та встановлення факту постійного проживання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд:

1. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код платника податків НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ;

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 січня 2008 року її родина вирішила придбати житло, гроші на придбання якої були спільними заощадженнями, а тому квартиру АДРЕСА_2 оформили наступним чином: Ѕ частина квартири була оформлена на дружину брата позивача - ОСОБА_5 , Ѕ частина квартири була оформлена на тещу брата позивача - ОСОБА_3 . Після купівлі нерухомості брат позивача, ОСОБА_4 , із дружиною та тещою стали постійно проживати у вказаній квартирі, де фактично були зареєстровані тільки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 , фактично проживаючи у вказаній квартирі, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири, яку ОСОБА_4 через певний період часу оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину квартиру. Шестимісячний строк після її смерті, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, закінчився 27 вересня 2015 року. ОСОБА_4 , вважаючи, що він фактично прийняв спадщину як спадкоємець, який проживав з померлою та був членом її родини, не звертався з відповідною заявою про прийняття спадщини та не оформляв її до травня 2019 року. У травні 2019 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори було повідомлено ОСОБА_4 про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири після смерті дружини - ОСОБА_5 , та відповідною постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири після смерті тещі - ОСОБА_3 , оскільки він не був зареєстрований за адресою проживання у вказаній квартирі. З моменту заселення до квартири АДРЕСА_2 і до смерті тещі брата позивача - ОСОБА_3 пройшло 7 років та весь цей час вони проживали разом у вказаній квартирі, як теща та зять, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом. Також ОСОБА_4 продовжив проживати у вказаній квартирі у подальшому, та після смерті ОСОБА_3 вказане спадкове майно перейшло у фактичне володіння ОСОБА_4 , так як він фактично прийняв спадщину після смерті тещі. За життя ОСОБА_4 звертався до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі своєю тещою - ОСОБА_3 , однак після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , була відповідна ухвала у справі № 755/9344/19. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями, в тому числі спадкоємцями, які б могли прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 , є виключно його рідна сестра, позивач - ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата. Інших спадкоємців немає. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Щодо іншої частини квартири, то державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 , позивачу 18 червня 2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата, у зв`язку з неоформленням ОСОБА_4 1/2 частини вказаної квартири на себе за його життя після смерті його тещі - ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може оформити спадщину на частину вказаного нерухомого майна, що є підставою для звернення до суду із позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи.

20 серпня 2020 року представником відповідача Київської міської ради - А. Хрущ подано до суду відзив, у якому просить суд ухвалити рішення на підставі поданих стороною доказів згідно з чинним законодавством та слухати справу у відсутності представника.

02 вересня 2020 року до суду від Десятої київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 654/2019 щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкової справи № 534/2019 щодо майна померлої ОСОБА_3 .

Ухвалою суд від 14 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті та постановлено про виклик у судове засідання та допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , підтримала заявлений позов та просила його повністю задовольнити. Пояснила, що на спільні сімейні кошти у 2008 році її брат, ОСОБА_4 , із своєю дружиною, ОСОБА_5 , придбали квартиру, яку оформили у рівних частинах на дружину та її матір, ОСОБА_3 , оскільки брат займався бізнесом. Дітей подружжя не мало. У квартирі брат, його дружина та теща проживали разом. ОСОБА_3 отримувала пенсію, дружина брата - не працювала. Коли у 2010 році померла ОСОБА_5 , то ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишилися проживати разом, брат піклувався про тещу, доглядав її, називав мамою, також ніс витрати по утриманню квартири. ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті дружини. У 2015 році ОСОБА_3 померла, а ОСОБА_4 залишився проживати у квартирі сам, втратив інтерес до життя, спадщину після її смерті не прийняв. Теща ОСОБА_4 не мала інших родичів та дітей окрім дочки ОСОБА_5 , яка померла.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що у будинку по АДРЕСА_4 проживає з 1996 року та була сусідкою подружжя ОСОБА_13 , які проживали разом із матір`ю дружини, знала їх приблизно з 2008 - 2009 р.р. Коли дружина, ОСОБА_5 , померла, то свідок, яка працює у сфері соціальної допомоги, пропонувала ОСОБА_4 поставити тещу на облік, однак той відмовився, хотів сам за нею доглядати, возив її на відпочинок, був чудовою людиною. Зять із тещою жили однією сім`ю, вели спільне господарство він готував їжу. Після смерті дружини свідок мала ключі від квартири ОСОБА_13 , часто їх провідувала, коли ОСОБА_4 був на роботі, то на його прохання навідувалася і до його тещі.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що у будинку по АДРЕСА_4 проживає з 1974 року. У 2008 році до будинку переїхала сім`я - подружжя ОСОБА_13 та матір дружини, також у них була собака. Вони дружили. Згодом дружина померла, чоловік, ОСОБА_4 , дуже тяжко переніс її втрату, залишився проживати з тещою, доглядав її, готував їжу, ходив за покупками, їздив з нею на відпочинок та ні в чому їй не відмовляв. Слідкував, щоб вона приймала ліки, оскільки хворіла на діабет, а коли уходив на роботу, то просив, щоб свідок зайшла до тещі, перевірила як вона. Коли теща померла, ОСОБА_4 займався її похороном, поставив пам`ятник. Свідок була на похороні ОСОБА_3 . Після смерті тещі ОСОБА_4 жив сам у тій же квартирі. Як свідку відомо, ОСОБА_14 не мала інших родичів, подружжя ОСОБА_13 дітей не мали.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що був сусідом подружжя ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які переїхали до квартири АДРЕСА_2 у 2008 році. Вони дружили, разом збиралися на свята. Свідок підпрацьовував у ОСОБА_4 на каналі Тоніс водієм. Родина ОСОБА_13 відпочивали разом з тещою, зять за нею доглядав. Свідок був присутній на похороні і дружини, ОСОБА_15 , і тещі, ОСОБА_16 . ОСОБА_13 були дружною родиною, у них були чудові відносини, інші їх родичі свідку не відомі. ОСОБА_4 постійно жив за вказаною адресою та сам сплачував за квартиру. Після смерті дружини ОСОБА_4 проживав із тещею, ОСОБА_14 , доглядав за нею.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від клопотання в частині допитусвідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим 18 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.24).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим 27 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.210).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.46).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували у шлюбі з 29 червня 1990 року, що був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 720, та 18 листопада 2010 року видано повторно свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с. 38).

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , виданим 07 липня 1957 року Жовтневим відділом РАЦС (а.с. 20 зворотній бік).

24 січня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Комарницькою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 116, придбали у власність у рівних частках квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 25, 26).

Згідно з витягом № 29890093 від 10.05.2011 р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що був виданий Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по Ѕ частці кожній (а.с. 27).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрованою за адресою проживання: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по 07 квітня 2015 року, що підтверджується інформацією в архіві картотеки реєстрації місця проживання фізичних осіб Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 209).

Технічні характеристики квартири АДРЕСА_2 убачаються з технічного паспорту, виготовленого 28 березня 2011 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а.с. 28, 29).

Згідно з висновком про вартість майна, що складений ПП «Приват-Інвеста», ринкова вартість Ѕ частини квартири загальною площею 44,3 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07 червня 2019 р., без урахування ПДВ складає: 380 043,00 грн (а.с. 62).

Відповідно до Акту від 11 червня 2019 року ОСОБА_4 фактично постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2008 року по теперішній час та проживав з тещою ОСОБА_3 за цієї адресою, так як вона була літньою жінкою та потребувала сторонньої допомоги до березня 2015 року (а.с. 45).

30 травня 2019 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_5 , 1957 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її чоловік - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: Ѕ (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 24 січня 2008 року Комарницькою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 116 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 10 травня 2011 року у реєстрову книгу № д.809-266 за № 407. Спадкова справа № 178/2011. Зареєстровано в реєстрі за № 5-100 (а.с. 30).

Згідно з витягом № 168658744 від 30.05.2019 14:51:50 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 , на праві приватної спільної часткової власності є ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 31787645 від 30.05.2019 14:35:47, внесеного державним реєстратором: Гаєвською О.О., державним нотаріусом Десятої київською державної нотаріальної контори, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 5-100, виданий 30.05.2019, видавник: Десята київська державна нотаріальна контора; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47122636 від 30.05.2019 14:40:46, Гаєвська О.О., Десята київська державна нотаріальна контора (а.с. 31).

Убачається, що замовником поховання ОСОБА_5 був ОСОБА_4 , що підтверджується договором-замовлення № 7.6625.3 на організацію та проведення поховання від 19.11.2010 р. (а.с. 39-40).

Також, відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 7.55506К від 01.04.2015 р. ОСОБА_4 був замовником поховання ОСОБА_3 (а.с. 42-44).

До майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Десятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 534/2019 (а.с. 206-227).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на її майно, зокрема на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю.

У своїй заяві від 31 травня 2019 року ОСОБА_4 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його теща - ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем після її смерті, інших спадкоємців після її смерті немає, її дочка та його дружина - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте спадщину у встановлені строки він не прийняв. Просить видати йому свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 207).

Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Гаєвської О.О., від 04 червня 2019 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, щодо встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 37).

Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Гаєвської О.О., від 04 червня 2019 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заява від нього про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 надійшла до Контори 31.05.2019 р., тобто практично через 4 роки та 2 місяці після смерті спадкодавця. Строк для прийняття спадщини, визначений ЦК України, пропущений, тому заявник не може вважатися таким, що прийняв спадщину (а.с. 222).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року у справі № 755/9344/19 було задоволено заяву представника заявника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання. Постановлено провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання закрити (а.с. 60).

ОСОБА_4 та ОСОБА_19 є рідними братом та сестрою, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 , виданим повторно 03 липня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Дарницьким палацом укладення шлюбів 24 вересня 1983 року, свідоцтвом про народження серія НОМЕР_7 , виданим 02 квітня 1960 року, свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_8 виданим 05 липня 1963 року (а.с. 52, 54, 55).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт від 29 травня 2019 року, посвідчений Ігнатовим О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1220, яким заповів все своє майно, рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день його смерті буде належати йому та на що він за законом матиме право, його сестрі - ОСОБА_1 (а.с. 50).

29 травня 2019 року ОСОБА_4 видав довіреність, посвідчену Ігнатовим О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1222, якою уповноважив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_9 , вести справи по оформленню його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48, 49).

До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Десятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 654/2019 (а.с. 85-205).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на його майно, зокрема на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю.

У своїй заяві від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її брат - ОСОБА_4 . Він залишив заповіт на ім`я заявника від 29 травня 2019 року, та вона приймає спадкове майно, яке залишилося після смерті брата. На обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України нікого немає (а.с. 86).

Відповідно до довідки № 2901/02-14, виданої 03 липня 2019 року Десятою київською державною нотаріальною конторою, в їх провадженні знаходиться спадкова справа 654/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , спадкоємцем по заповіту якого є його сестра ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем по заповіту по спадковій справі. Спадкове майно після смерті свого брата вона прийняла, відповідно до поданої заяви (а.с. 61).

21 січня 2020 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1960 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_9 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: квартири АДРЕСА_6 , яка належала померлому на підставі Договору міни посвідченого 29 березня 1994 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-590 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 13 квітня 1994 року у реєстрову книгу № д.143 за реєстровим № 698. Спадкова справа № 654/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 5-59 (а.с. 63).

18 червня 2020 року Шульгою С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1960 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_9 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Спадщина, яку видано свідоцтво, складається з: Ѕ (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_2 , яка належить померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 30 травня 2019 року, за реєстровим № 5-100, зареєстрованого Десятою київською державною нотаріальною конторою, 30 травня 2019 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168658744 від 30.05.2019 р., номер запису про право власності 31787645, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000. Номер спадкової справи № 654/2019. Зареєстровано в реєстрі за № 2-579 (а.с. 65).

Згідно з витягом № 213075240 від 18.06.2020 15:32:20 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 , на праві приватної спільної часткової власності є ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 36944766 від 18.06.2020 15:20:16, внесеного державним реєстратором: Шульгою С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 2-579, виданий 18.06.2020, видавник: Шульга С.В., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52725170 від 18.06.2020 15:27:25, Шульга С.В., Десята київська державна нотаріальна контора (а.с. 66).

Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори, Шульги С.В., від 18 червня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 , яку прийняв її рідний брат ОСОБА_4 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і не оформив своїх спадкових прав (а.с. 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 необхідне позивачу, ОСОБА_1 , для визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як на спадкове майно в порядку успадкування за заповітом, яке залишилось після смерті її брата - ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За нормою ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом поданням ними до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно із п.п. 4.10 п. 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею такого свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п.п.1 п. 1.12 Глави 10 Розділу 2 вказаного Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

За приписами ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із роз`ясненнями п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні, та беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, в тому числі фотокартки, доходить висновку, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За вимог ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , а судом визнано доведеним факт проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , то убачається наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України).

За ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пунктом 1.4 наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб» визначалося, що державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 її рідного брата ОСОБА_4 , який за життя прийняв спадщину на майно після смерті своєї тещі ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових прав, що позбавляє позивача можливості набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості у позасудовому порядку, а судом визнано доведеним факт проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року, тобто час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , то убачається наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - ОСОБА_4 . Право власності позивача на вказане нерухоме майно підтверджується матеріалами справи.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України у п. 23 вказаної вище, де роз`яснюється, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову ОСОБА_1 до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно та встановлення факту постійного проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1234, 1264, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ст.ст. 34, 67 ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 , АДРЕСА_7 ) до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради (ідентифікаційний код в , 01044, вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ), третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора (ідентифікаційний код в , 02100, вул. Бажова, буд. 13/9, м. Київ) про визнання права власності на майно та встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 року час фактичного відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя: