Справа № 361/1950/20
Провадження № 2/361/2197/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

28 липня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Мельниченко Я.І., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь 30000,00грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, що складається з: 15000грн. витрачених на ремонт пошкодженого з вини відповідача автомобілю, 5000грн- вартість втрачених відповідачем двох мобільних телефонів, належних позивачу, а також 10000грн.- відсотки згідно розписки за прострочення у сплаті вказаної суми з розрахунку 5% за кожен день прострочення. Позов вмотивований тим, що 19.04.2019р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди автомобіля, за яким відповідачу передано у користування автомобіль марки Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідач під час користування даним автомобілем скоїв ДТП, в якому автомобіль був пошкоджений, вартість завданих збитків (вартість ремонту, оплаченого позивачем) склала 15000грн. Крім того відповідачу були передані позивачем два мобільні телефони загальною вартістю 5000грн., які відповідач втратив, завдавши позивачу шкоду на вказану суму. 22.08.2019р. відповідач визнав свою вину, визнав розмір шкоди і обов`язок її відшкодувати, власноручно написав розписку, в якій зобов?язувався повернути борг в сумі 20000грн., з яких 15000,00грн. - за ремонт пошкодженого автомобіля, 5000,00грн. - вартість двох втрачених мобільних телефонів у вказаний у розписці строк, але ні в указаний строк ні до даного часу відповідач борг не повернув. Крім того в розписці зазначено, що за прострочення виконання зобов?язання відповідач сплачує 5% за кожен день прострочення , тому позивач також просить стягнути з відповідача відсотки в сумі 10000грн. з розрахунку 5% від загальної суми боргу за кожен день прострочення за 10 днів прострочення (20000грн.х5%=1000грн.; 1000грн. х 10днів=10000грн.).

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення.

Відповідач повторно не з?явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

З наданих позивачем доказів встановлено:

Згідно договору оренди автомобіля та акту-приймання передачі автомобіля ФОП ОСОБА_1 передав у строкове платне користування ОСОБА_2 автомобіль Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 .

За актом виконаних робіт № 1 від 30.08.2019р. вартість робіт і послуг ремонту пошкодженого автомобіля Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 склала 15000 грн.

Згідно розписки від 22.08.2019р. ОСОБА_2 зобов?язується повернути борг ОСОБА_1 : 5000,00грн. - за втрачені ним два робочих телефони, а також 15000,00грн. за ремонт автомобіля, який він отримав в оренду для роботи в таксі. Загальна сума боргу станом на 22.08.2019р. складає 20000,00грн. Боргова розписка складена ним в присутності свідка. Борг в повному розмірі він зобов?язується повернути до 22.09.2019р. У випадку несвоєчасного повернення боргу нараховується 5 відсотків від суми боргу за кожен день прострочення.

Факт завдання шкоди позивачу відповідач визнав написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. І даний доказ є належним за змістом і за формою.

Даною розпискою відповідач також підтвердив той факт, що належне позивачу майно, а саме автомобіль Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 та два мобільних телефони дійсно пошкоджено та відповідно втрачено з вини відповідача; також розпискою підтверджено визнання відповідачем розміру завданої позивачу шкоди і його обов`язок дану шкоду відшкодувати.

Згідно ст. 22 ЦК України, ч. 1 - Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; 2 - Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); 3 - Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу , якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).

Таким чином, встановлено, що автомобіль, належний позивачу, перебував у користуванні відповідача та був пошкоджений; встановлено розмір шкоди (вартість ремонту) і наявність підстав для покладення обов`язку по її відшкодуванню на відповідача як на заподіювача шкоди.

Це відповідає приписам ст.1166 ЦК України, згідно якою шкода, заподіяна майну особи, відшкодовується особою, яка шкоду заподіяла своїми протиправними діями.

Сторони досягли домовленості про строки відшкодування шкоди, і таку домовленість, що за змістом і формою є певним правочином, засвідчили у письмовій формі.

Відповідач шкоду не відшкодував і грошове зобов`язання , що виникло у нього з заподіяння шкоди, не виконав. Тому є підстави для стягнення цієї суми з нього на користь позивача на відшкодування шкоди згідно ст.1166 ЦК України.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і стягненню підлягає сума: 5000грн. + 15000грн., всього 20000грн.

Щодо стягнення 10000грн. у якості процентів за прострочення сплати вказаної суми згідно розписки, то суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги, виходячи з наступного:

Дійсно в розписці відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду у визначеній сторонами сумі 20000грн. у конкретний строк і вказаного зобов`язання не виконав. В розписці сторони передбачили нарахування 5% від суми боргу за кожен день прострочення.

Разом з тим, аналізуючи дану домовленість сторін , зафіксовану в розписці, суд не бере її до уваги, виходячи з наступних міркувань:

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 2. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У даному випадку у відповідача виникло деліктне зобов`язання по відшкодуванню заподіяної протиправними діями шкоди, передбачене законом (ст.1166 ЦКУ), і дане зобов`язання не є таким, що виникло з певного укладеного між сторонами договору. Сам факт визнання шкоди її заподіювачем, визнання розміру шкоди (що не суперечить вимогам закону) і факт визнання свого обов`язку по відшкодування шкоди не є цивільним договором (на кшталт договором позики), щодо якого закон передбачав би можливість встановлення сплати процентів . Також дана розписка не є свідченням укладення сторонами будь-якого іншого договору у сфері цивільних чи господарських правовідносинах, на підставі якого у сторони договору виникало певне грошове зобов`язання і зобов`язання виконати його у певний строк з відповідними наслідками прострочення (неустойка). Позивач не визначив юридичну природу вказаної суми:

однозначно це не є проценти за користування позикою, а нарахування процентів на суму невідшкодованих збитків (шкоди) у деліктних правовідносинах закон не передбачає;

дана сума має певні ознаки неустойки (плата за прострочення виконання грошового зобов`язання)- але закон не передбачає застосування неустойки у випадку невиконання деліктного зобов`язання;

підстав вважати, що сторони інше грошове зобов`язання боржника трансформували у договір позики (так звана інновація боргу) також нема, і крім того, позивач на такі підстави не посилається.

Сам той факт, що в розписці відповідач взяв на себе зобов`язання, яке суперечить вимогам закону, що регулює дані правовідносини, не є підставою для покладення на нього такого обов`язку, що суперечило б ст.1166 і ст.14 ЦК України.

До того ж закон передбачає інші конкретні наслідки у разі прострочення боржником грошового зобов`язання , але таких позовних вимог позивач не заявив, а суд згідно принципу диспозитивності не виходить за межі позовних вимог.

Позивач у позовній заяві послався на умову договір оренди щодо сплати орендної плати, але відповідних позовних вимог з цього приводу не заявив, тому дане питання не розглядається в межах даної справи, і сам факт наявності у договорі оренди вказаної умови не є підставою для стягнення з відповідача вказаних 10000грн. (які за змістом позовної заяви позивачем зазначаються як проценти згідно розписки).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачем при подачі даного позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00грн., які підтверджені наданими належними доказами. Дані витрати згідно приписів ст.141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 67%, то з відповідача підлягає стягненню 563,34 грн. судового збору та 670,00грн. на відшкодування судових витрат по наданню правничої допомоги, всього 1206,34грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 280, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 20000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1206,34 грн. на відшкодування судових витрат, всього стягнути 21206,34грн. (двадцять одну тисячу двісті шість гривень 34 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява буде подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. у разі, якщо повне рішення не вручено у день проголошення або складення повного рішення, позивач має право на поновлення строку, якщо апеляційну скаргу буде ним подано протягом 30 днів з дня отримання повного рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК- через суд першої інстанції, який ухвалив рішення..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними, і такими, що зумовлені обмеженнями впровадженими у зв?язку з карантином.

Повне рішення виготовлено 29.07.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова