ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/130/20 Справа № 2-472/11 Суддя у 1-й інстанції - Тарасенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 2-472/2011

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Аланд Плюс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2011 року, яке постановлено суддею Тарасенко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Аланд Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем ПП «Аланд - Плюс» було укладено кредитний договір № 13-08/ОВ, згідно умов якого ПП «Аланд - Плюс» було надано кредит в сумі 49000 грн.

З метою забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 13-08/ОВ/1 та 07.07.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 13-08/ОВ.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № 13-08/ОВ від 19.03.2008 року утворилась заборгованість в сумі 109044 грн. 81 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1149 грн. 97 коп. та 250 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 109044 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору № 13-08/ОВ, договору поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Аланд - Плюс» на користь ПАТ КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 383 грн. 32 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 83 грн. 33 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 належним чином не була повідомлена про розгляд справи відповідно до норм ЦПК України, чинних на день постановлення рішення.

Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_2 не підписувала договір поруки № 13-08/ОВ від 07.07.2008 року та заявлено відповідне клопотання про проведення почеркознавчої експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_1 та ПП «Аланд Плюс», тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника Лушпенка Д.С., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем ПП «Аланд - Плюс» був укладений кредитний договір № 13-08/ОВ, відповідно до умов якого ПП «Аланд - Плюс» було надано кредит в сумі 49000 грн.

З метою забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 13-08/ОВ/1 та 07.07.2008 року, та з метою забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 13-08/ОВ від 19.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 13-08/ОВ.

У зв`язку із неналежним виконанням ПП «Аланд - Плюс» зобов`язань за кредитним договором № 13-08/ОВ від 19.03.2008 року утворилась заборгованість, яка станом на 20.08.2009 року становить 109044 грн. 81 коп. та складається із 46576,52 грн. заборгованості за кредитом, 25358,33 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом та 18959,72 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договром.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідачів по справі, позивач посилався на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем ПП «Аланд - Плюс» умов кредитного договору, станом на 20.08.2009 року заборгованість за кредитним договором складає 109044 грн. 81 коп., тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача ПП «Аланд - Плюс» солідарно з відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, як поручители, несуть солідарну відповідальність за невиконання умов кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виникла заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з позичальника та поручителя у повному обсязі, як з солідарних боржників перед Банком, оскільки позичальник не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновокм суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, неналежне виконання.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на те, що вона не укладала з позивачем договору поруки.

Частина 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, покладає на кожну із сторін обов`язок із доведення тих обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 57 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Аналогічні положення містяться у діючому законодавстві.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

Під час апелляційного розгляду даної справи була призначена і проведена судова почеркознавча експертиза для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року почеркознавча експертиза віднесена до криміналістичних експертиз.

Згідно з ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

На вирішення експертизи поставлено питання про те, чи виконано рукописний підпис від імені ОСОБА_2 , вчинений у договорі поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року, укладеному від імені ОСОБА_2 з Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» особисто ОСОБА_2 , чи іншою особою?

За результатом проведення судової почеркознавчої експертизи складено Висновок Експерта № 19/104-7/7/609 від 23 вересня 2020 року, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_2 у графі поручитель договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року, укладеному від імені ОСОБА_2 з Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою, з наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_2 .

Доказів про те, що Висновок Експерта № 19/104-7/7/609 від 23 вересня 2020 року є необґрунтованим, або суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, сторони суду не надали.

При цьому, ставлячи під сумнів вище вказаний висновок експерта, за клопотанням представника позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції був допитаний судовий експерт Дніпропетровському науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру МВС України Дробот О.А., яка, в режимі відеоконференції, надала пояснення.

Зокрема, експерт пояснила, що під час проведення експертизи вона використовувала інформаційні джерела, зазначені у висновку експерта, Пояснила, що підписи для порівняння взяті нею з наявних в матеріалах справи документів, а саме: оригіналу договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року, експериментальних зразків підпису ОСОБА_2 та вільних зразків підпису ОСОБА_2 , які мають бути максимально наближеними до дати досліджуваного підпису, а саме за три роки до його підписання, та три роки після. При цьому, таких вільних зразків підпису ОСОБА_2 , максимально наближених до дати досліджуваного підпису, при проведенні судової почеркознавчої експертизи має бути від 10 до 15, та в даному випадку при проведенні експертизи їх нараховувалось одинадцять за 2008 рік.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно із п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» на експерта покладається обов`язок особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його.

Пунктом 2 ч. 7 Порядку рецензування висновків судових експертів та висновків експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 травня 2015 № 775/5 закріплено, що підлягають аналізу правильність та обґрунтованість вибору схеми дослідження, методів і методик дослідження, послідовність застосування методів, відповідність сучасному стану методичного забезпечення певного виду судової експертизи.

На підставі абз. 4 п.2.3 Інструкції Міністерства юстиції України «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» від 08 жовтня 1998 № 53/5 експерту забороняється вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

У Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц, яка відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, повинна бути врахована судом під час постановлення рішення, закріплено наступні правові висновки: під неясністю висновку експерта слід розуміти нечіткість, розпливчастість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта; недостатньо повним - є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей на всі поставлені питання.

Однак слід розуміти, що жоден доказ сам по собі не є самостійною підставою для спростування висновку експерта.

Висновок експерта не є достовірним /належним/ допустимим доказом у разі доведення наявності дефекту самого висновку, а саме наявність одного (або декількох) із зазначених моментів: необґрунтованості, неповноти або його неясності; факт вирішення експертом правових питань чи питань, які виходять за межі його спеціальних знань; вирішення експертом питань щодо обставин, які не є предметом доказування; призначення та проведення експертизи, складання висновку експерта з порушенням чинного законодавства України.

Таким чином, слід розуміти, що оскільки достовірність /належність/ допустимість висновку експерта це обставина, що має значення для вирішення справи, то дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність «дефектів» висновку експерта, є доказами у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності і дав їм належну оцінку в своєму рішенні.

Так, колегією суддів встановлено, що Договір поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року був укладений без вільного волевиявлення ОСОБА_2 , як сторони договору, тому вказаний договір не може породжувати будь-яких правових наслідків для останньої.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим той факт, що Договір поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року ОСОБА_2 особисто не укладала, тобто не поручалась перед позивачем за виконання зобов`язань за кредитним договором № 13-08/ОВ від19.03.2008 року, який був укладений між позивачем та ПП «Аланд - Плюс».

За таких обставин, Договір поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року не може вважатись укладеним у відповідності до вимог статті 203, 1054 ЦК України, з дотриманням обов`язкової письмової форми за статтею 1055 ЦК України, а тому не породжує зобов`язань як для відповідача ОСОБА_2 , які випливають з його умов, щодо солідарної відповідальності за невиконання умов кредитного договору № 13-08/ОВ від19.03.2008 року, який був укладений між позивачем та ПП «Аланд - Плюс».

Недоведеність солідарної відповідальності відповідача ОСОБА_2 за невиконання умов кредитного договору № 13-08/ОВ від19.03.2008 року, який був укладений між позивачем та ПП «Аланд - Плюс» є підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», 109044 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору № 13-08/ОВ, договору поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року.

Відповідно до вимог ст. 114 ЦПК України, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1351,48 грн. та витрати, пов`язані з оплатою проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», 109044 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору № 13-08/ОВ, договору поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», 109044 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору № 13-08/ОВ, договору поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року відмовити та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1351,48 грн. та витрати, пов`язані з оплатою проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2011 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 109044 грн. 81 коп. заборгованості по кредитному договору № 13-08/ОВ, договору поруки № 13-08/ОВ/1 від 19.03.2008 року та договору поруки № 13-08/ОВ/2 від 07.07.2009 року, та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 83 грн. 33 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1351 (одна тисяча триста п`ятдесят одна) грн. 48 коп. та витрати, пов`язані з оплатою проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 (дев`ятсот) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: