Дата документу 24.01.2020
Справа № 320/6343/19
24 січня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_3 ,
представника третьої особи - Гнєдашової Н.Г.,
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є її донькою, яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини- ОСОБА_5 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.05.2014 позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 ОСОБА_4 доводиться позивачці онуком, проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина навчається в ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» за професією - електрогазозварник. З 2015 року відповідачка стала вести себе агресивно, неконтрольовано, зухвало, зловживала спиртними напоями, постійно влаштовувала сварки та конфлікти, принижувала дитину, відмовилась від запропонованої їй госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та уточнення стану психічного здоров`я. З грудня 2017 року відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, на зв`язок не виходить. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 та за місцем мешкання: АДРЕСА_2 . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Гнєдашова Н.Г. у судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26.12.2019 року № 263/31, відповідно до якого орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи позивача, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
При судовому розгляді встановлено наступне.
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , іі матір`ю є позивач по справі- ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копіями свідоцтв про шлюб позивача /а.с.6/.
Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6/.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2014 року, ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-8).

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав слід впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до довідки з місця проживання № 96 від 06.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.9/.

Згідно інформації адміністрації школи-інтернату «Гармонія» від 15.09.2017, 12.09.2017 стався випадок насильницьких дій ОСОБА_2 над вихованцем ОСОБА_6 , учнем 9 класу. ОСОБА_2 вирішила проконтролювати перебування та навчання свого сина в інтернаті, потрапила на уроки 9 класу, охаяла вчителів та школу, без дозволу зайшла до їдальні, почала заставляти їсти ОСОБА_7 , довела хлопця до сліз, після цього увірвалась на урок англійської мови, витягла ОСОБА_7 з класу, при цьому висловлювалась нецензурною лайкою та кричала, що він тут навчатись не буде. Мати силоміць утримує хлопця вдома(а.с.10)

Младьонов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Державного навчального закладу «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» за професією - електрогазозварник. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022(а.с.14).

Крім того, в судовому засіданні 26.11.2019 було з`ясовано думку неповнолітнього ОСОБА_4 , який суду пояснив, що мати два роки не турбується про нього. Він проживає з бабусею, яка піклується про нього, навчається в ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» за професією - електрогазозварник. Мати поводила себе агресивно, постійно влаштовувала сварки та конфлікти, принижувала його. З бабусею він живе добре. Вважає, що треба його мати позбавити батьківських прав відносно нього.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до засад ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 263/31 від 26.12.2019 року, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 263/31 від 26.12.2019 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, керуючись інтересами дитини, вважає, що відсутні підстави, щоб не підтримати позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до інформації з місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , остання проживає разом з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до інформації адміністрації ДНЗ «Мелітопольський багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» від 20.03.2019 № 109 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у вказаному закладі з 01.09.2018. Вади мешкає з бабою ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідала навчальний заклад. За весь період навчання у бесідах учень матері не згадував. Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розглядалося 12.12.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області. Члени комісії вирішили: на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, суд погоджується із вказаним висновком органу опіки та піклування та вважає його достатньо обґрунтованим та мотивованим, таким, що не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь фізичної чи юридичної особи, під піклування якої буде переданий неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно сина, а отже, і про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.

Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, той факт, що позовні вимоги задоволені судом повністю, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.10, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної чи юридичної особи, під піклування якої буде переданий неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 /сімсот шістдесят вісім/ гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 5.

Повний текст рішення складено 03.02.2020.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова