Справа № 2-7952/11 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/680/20 Категорія: 84 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «ВТБ Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «БМ Банк», Акціонерне товариство «БМ-2018», Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року АТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви зазначало, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2011 позовну заяву ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 831 498 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в користь ПАТ «БМ Банк» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 823 грн. 00 коп. по 705 грн.. 75 коп. з кожного.

Між АТ «БМ Банк» та АТ «ВТБ Банк» 19.09.2018 було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами № 13092018. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору АТ «БМ Банк», а АТ «ВТБ Банк» прийняло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, просило замінити стягувача АТ «БМ-2018», яке є правонаступником АТ «БМ Банк» на АТ «ВТБ Банк» у виконавчому провадженні №49825833, що відкрите на підставі виконавчого листа №2-7952/11 у справі за позовом ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2020 заяву задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні № 49825833, з примусового виконання рішення суду від 13.03.2011 у справі № 2-7952/11, боржник ОСОБА_1 , а саме: АТ «БМ-2018» на АТ «ВТБ Банк», .

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що вона є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не повно і всебічно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу посилаючись на безпідставність. Вказує, що до позовної заяви додано всі необхідні докази про перехід права вимоги від АТ «БМ Банк» до АТ «ВТБ Банк» щодо поручителя ОСОБА_1 .

Розгляд даної справи, призначений на 16.07.2020, відкладено за заявою боржника ОСОБА_1 у зв`язку з запровадженням в Україні карантинних заходів.

На адресу апеляційного суду 20.07.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи призначеного на 29.07.20.20, посилаючись на запроваджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин та на лист Ради Суддів України від 16.03.2020 щодо карантинних заходів.

У заяві ОСОБА_1 не вказує, що має ознаки респіраторного захворювання або перебуває на самоізоляції у зв`язку із захворюванням, що вимагає утриматися від явки до суду, не зазначає, які саме обставини у період карантину перешкодили з`явитися у судове засідання, не подає на підтвердження своїх доводів належних доказів. Аргументи про те, що вона уклала угоду з адвокатом Запорожецем І. А., який проживає у м. Рівне, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не подала суду доказів про укладення такої угоди, сам адвокат не клопотав про відкладення розгляду справи з причин, зазначених ОСОБА_1 у заяві.

Крім того, адвокат Запорожець І. А., представивши договір про надання правової допомоги ОСОБА_2 , одержав особисто 28.07.2020 в апеляційному суді копію рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2011 в даній справі, що спростовує доводи ОСОБА_1 про неможливість останнього прибути у судове засідання у зв`язку із запровадженням карантину (а.с. 121-122).

Тому суд визнав причину неявки ОСОБА_1 у дане судове засідання неповажною.

Також, колегія суддів зважає на ту обставину, що на даний час в Україні діє адаптивний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України відвід 22.07.2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", у Волинській області повністю відновлено транспортне сполучення.

АТ «ВТБ Банк» подало до суду заяву про слухання справи за відсутності представника сторони.

Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 372 УПК України, неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду судової справи та ухвалила про розгляд справи у відсутності осіб, які не з"явились.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 30.07.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2011 позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено в повному об`ємі.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 831 498 грн. 55 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 831 498 грн. 55 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 831 498 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 823 грн. 00 коп. по 705 грн. 75 коп. з кожного.

На виконання зазначеного рішення суду 22.12.2015 видано виконавчі листи.

Як вбачається з витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 23.03.2020, на виконанні у Луцькому районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (м. Львів) перебуває виконавче провадження №49825833, , боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 16)

13.09.2018 між АТ «ВТБ Банк» (новий кредитор) та АТ «БМ Банк» (первісний кредитор), укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами № 13092018 (надалі - Договір, а.с. 7-12).

Умовами Договору передбачено, що первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові своє право вимоги, а новий кредитор набув право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення (за винятком нотаріально посвідчених договорів забезпечення, право вимоги за якими відступається за окремими нотаріально посвідченими договорами) та зобов`язався сплатити первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки встановлені цим договором

Відповідно до п. 2.2 Договору загальний розмір заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, згідно з цим договором станом на день його підписання становить 15 795 150,12 грн. та 2 935 111,05 доларів США та 50 168,11 євро та 665 741,88 швейцарських франків, згідно реєстру прав вимог, який складається Сторонами за формою, що наведена у Додатку 4 до цього договору. Реєстр прав вимог (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін, і є невід`ємною частиною цього договору.

Право вимоги відступається (передається) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором (п. 3.1.1. Договору).

До Реєстру прав вимог (Додатку №1 до Договору) включений кредитний договір № 4/50/020408, боржником за даним договором є ОСОБА_2 (№42, а.с. 13).

З реєстру договорів порук (Додаток №5 до Договору) вбачається, що первісний кредитор передав своє право вимоги новому кредитору за договором поруки №4/50/020408/3, поручителем за яким є ОСОБА_1 (№45, а.с. 15).

Боржником не надано доказів на підтвердження порушення сторонами вимог законодавства при укладенні договору про відступлення прав вимог №13092018 від 13.09.2018.

Згідно з частинами 1-3 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Так як між АТ «ВТБ Банк» (новий кредитор) та АТ «БМ Банк» (первісний кредитор) був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого АТ «ВТБ Банк» набуло всіх прав кредитора за кредитним договором №4/50/020408 та договором поруки 4/50/020408/3, боржником за яким є ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Аргументи апеляційної скарги про те, що поданий АТ «ВТБ Банк» Додаток №1 до Договору не може слугувати належним доказом переходу права вимоги за кредитним договором №4/50/020408 від 02.04.2008, оскільки відповідно до умов Договору перелік кредитних договорів та боржників, право вимоги до яких відпускається зазначений в Додатку №4 до Договору, суд відхиляє у зв`язку з тим, що за змістом п. 2.2 Договору у Додатку №4 наведена формула, за якою формується Реєстр прав вимог.

Доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з розглядом справи без її участі є безпідставними, оскільки положеннями ст. 442 ЦПК України передбачено, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: