Провадження № 6/742/24/20
Єдиний унікальний № 742/166/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-1476 виданого 27 грудня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області.

Свої вимоги заявник аргументує тим, що

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 січня 2010 року у справі №22ц227/2010, скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2009 та позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») 8205, 70 дол. США, по 490 грн. 50 коп. судового збору та по 75 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

27 грудня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист №2-1476 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» (Публічний Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк») 8205,70 дол.США.

31 липня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року замінено сторону у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства (Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк») на товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Але правонаступнику виконавчий лист не передавався. На даний час виконавчий лист втрачено.

В судове засідання представник заявника не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За правилами ст.127 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-1476 виданого 27 грудня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області.

Звертаючись до суду із вимогами про видачу дубліката документа більше дев`яти років після того, як сплив строк для пред`явлення його до виконання, заявник не ставить питання про поновлення строку для пред"явлення виконавчого документу до виконання .

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у видачі дубліката виконавчого листа, у зв`язку з закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.433 п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа №2-1476 виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 27 грудня 2010, звернувши до виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 січня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договром з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В.Коваленко