ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 2034/2-5089/11

провадження 22ц/818/1205/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Стрюкової Ірини Олександрівни,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Стрюкової Ірини Олександрівни на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року в складі судді Пілюгіної О.М.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі ПАТ «КБ «Хрещатик») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 27 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі ВАТ «КБ «Хрешатик»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 101/ФВ/07, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 95 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 18 жовтня 2011 року становить суму в загальному розмірі 157 551,09 доларів США, що еквівалентно 1 256 580,20 грн, яка складається з: 95 000,00 доларів США, що еквівалентно 757 691,50 грн, простроченої заборгованості за кредитом; 30 564,53 доларів США, що еквівалентно 243 773,52 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом; 228 133,71 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 26 981,47 грн пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2012 року позов ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № 101/ФВ/07 в загальному розмірі 157 551,09 доларів США, що еквівалентно 1 256 580,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 серпня 2018 року ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів для примусового виконання.

Заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що постановою правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесений до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 квітня 2016 року № 463 у ПАТ «КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 червня 2016 року № 913 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делеговано повноваження ліквідатора банку. Строки здійснення процедури ліквідації Банку продовжено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1452 від 24 травня 2018 року на два роки з 06 червня 2018 року по 05 червня 2020 року включно. Зазначає, що банк не пред`являв виконавчих документів до примусового виконання, оскільки не отримував заочного рішення у вказаній справі, виконавчі листи разом з заочним рішенням надійшли на адресу банку лише 17 серпня 2018 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не доведено наявність поважних причин, які є підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. В матеріалах справи міститься запис про отримання 07 серпня 2012 року ОСОБА_2 представником ПАТ «КБ «Хрешатик» заочного рішення, а в журналі обліку виконавчих документів, виданих судом за період з 03 січня 2012 року по 29 грудня 2012 року (номенклатура 08-15) № 395 обліковується видача виконавчих листів ПАТ КБ «Хрещатик».

19 грудня 2019 року ПАТ КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Стрюкової Ірини Олександрівни подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та видачу виконавчого листа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що причинами пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є той факт, що банк не отримував заочне рішення у вказаній справі та не знав про його існування. Уповноважена особа гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» не могла знати до проведення інвентаризації всіх кредитних справ про пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, про відсутність документу на виконання в органі державної виконавчої служби, це зайняло тривалий час, що свідчить про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Ситуація, що склалася, надає боржнику можливість не повертати кредитні кошти, позбавляючи кредитора отримати кредитні кошти в процедурі банкрутства.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

11 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі ТОВ «ФК «Есаймент») укладено договір № 00069-d про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Хрещатик» відступило ТОВ «Есаймент» право вимоги за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № 101/ФВ/07.

30 березня 2020 року Борисенко Максим Олександрович представник ТОВ «ФК «Есаймент» звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про заміну сторони стягувача з ПАТ «КБ «Хрещатик» на правонаступника ТОВ «ФК «Есаймент».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року заява Борисенка М.О. представника ТОВ «ФК «Есаймент» задоволена. ТОВ «ФК «Есаймент» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «КБ «Хрещатик».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2012 року позов ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2007 року № 101/ФВ/07 в загальному розмірі 157 551,09 доларів США, що еквівалентно 1 256 580,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 104 т. 1).

Копію вказаного заочного рішення отримав 07 серпня 2012 року Голубничий В.П. представник ПАТ «КБ «Хрещатик», про що свідчить заяв, власноручно написана останнім (а. с. 109 т. 1).

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з пунктом 17.4 розділу VІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Виконавчий лист не був пред`явлений до виконання.

05 жовтня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, відповідно до статті 12 якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2018 рік) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

На момент подачі заяви про видачу виконавчого листа, строк для його пред`явлення минув, а банк звернувся до суду у серпні 2018 року.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання є правильним.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, в судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до переоцінки доказів. Яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Стрюкової Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина