Провадження № 2-н/243/588/2020
Справа № 243/5859/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Словянськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янської теплової електричної станції про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті наданих послуг у вигляді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду, -

ВСТАНОВИЛА:

09 липня 2020 року публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янської теплової електричної станції звернулось до Слов`янського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті наданих послуг у вигляді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявністю спору про право також слід розуміти пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до п. 10 вказаної Постанови, норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих матеріалів, публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янської теплової електричної станції ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг яка утворилась за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2020 року, та становить 14600,46 грн., при цьому до суду із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 09 липня 2020 року.

Разом з тим, загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, згідно із отриманою судом інформацією з виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , документально-підтверджені відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 відсутні.

За змістом пред`явленої заяви зазначено, що боржниця ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , є особовий рахунок

Зазначені обставини заявник пов`язує із обов`язком боржника ОСОБА_1 щомісячно сплачувати на користь ПАТ «Донбасенерго» відповідні платежі за послуги з відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду, за яким виник борг.

Разом із тим, заявником не надано жодних доказів, що підтверджують певне речове право боржника ОСОБА_1 за вказаною квартирою АДРЕСА_2 чи наявність договірних відносин між останнім та ПАТ «Донбасенерго».

На думку суду наявність особового рахунку на ім`я боржника та довідки про місце проживання за адресою, по особовому рахунку самі по собі не є достатніми, щоб прийти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 має відповідати за наявними на думку стягувача борговими обов`язками.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що заявлена вимога виходить за межі позовної давності, зокрема данні про фактичне місце проживання за яким виник борг різниться з місцем реєстрації боржника, а тому заявлена вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні, що свідчить про наявність спору про право, приходжу до висновку про необхідність відмовити заявникові у видачі судового наказу.

Крім того, слід зауважити, що за правилами ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 161,165 ЦПК України, п. п. 9,10 Постанови Пленуму ВССУ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», -

УХВАЛИЛА:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янської теплової електричної станції в заяві про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті наданих послуг у вигляді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду.

Роз`яснити заявникові його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич