Справа № 368/738/20
Рішення 2/368/425/20

Іменем України

"27" липня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Назаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в спрощеному позовному провадженню за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 липня 2016 року зроблено відповідний актовий запис № 62, обґрунтовуючи позов наступним.

02 липня 2016 року, вона, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 липня 2016 року зроблено відповідний актовий запис № 62.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у них народився син - ОСОБА_4 , про що Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 13 січня 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 7.

Згідно свідоцтва про народження сина, серії НОМЕР_1 , з графі " Батько ", зазначений відповідач.

Проте, не зважаючи на народження сина та укладення шлюбу, наразі шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з липня 2019 року, з того часу, як вона залишила їхнє спільне місце проживання, що в АДРЕСА_1 та переїхала на постійне місце проживання та стала проживати спільно з малолітнім сином, за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом часу їхнього спільного проживання, між нею та відповідачем виникали постійні сімейні сварки із-за того, що вони між собою не сходилися характерами та не вміють поступатися один-одному.

Подальше спільне життя її і відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, так як між ними наразі відсутнє почуття кохання один до одного, а також інтересам їхньої дитини, так як їхнє спільне життя не склалося, між ними були постійні сварки, які відбувалися на очах сина, що таким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє їй та йому, душевні страждання.

За останній час з квітня 2020 року по даний час, відповідач до її будинку за адресою: АДРЕСА_1 не з`являвся.

У зв`язку із цим вона вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, а тому немає необхідності на встановлення певного терміну для примирення, так як це не дасть очікуваного результату.

Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до п. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

На даний час, їхній син ОСОБА_6 , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Після розірвання шлюбу, син залишиться проживати з нею, спору щодо проживання сина у неї з відповідачем не має.

Шлюб вони розривають вперше.

Після розірвання шлюбу, бажає, щоб її прізвище залишилось " ОСОБА_1 ".

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнав та не заперечує проти їх задоволення. Часу для примирення надавати їм не потрібно.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України).

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 02 липня 2016 року уклали шлюб, який був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було зроблено актовий запис під № 62.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача.

Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, позивач має бажання розірвати шлюб та відповідач проти цього не заперечує.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі ОСОБА_1 .

Що стосується судових витрат, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі. Позивачем при подачі позову було проведено оплату в сумі 840 грн. 80 коп., тому вказані витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст. ст. 251-265, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), який був зареєстрований 02 липня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 62 - розірвати.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.07.2020 р.

Суддя І.І. Шевченко