Ухвала

20 липня 2020 року

м. Київ

справа № 642/5956/18

провадження № 61-9988ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі у її вихованні; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про зміну порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та встановлення чіткого часу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що шлюб з ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області 25 квітня 2012 року, дитина залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_2 , яка не дає йому можливості реалізувати право на участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею.

У зв`язку з чим просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначити спосіб участі у її вихованні.

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про зміну порядку участі батька у вихованні дитини та встановлення чіткого часу спілкування з дитиною.

Зустрічний позов ОСОБА_2 мотивувала тим, що вона та її родина жодним чином не чинять ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дочкою. Натомість він тривалий час неналежним чином виконує вимоги рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року, штучно створює умови для неправомірного притягнення її до відповідальності та вдається до психологічного маніпулювання шляхом зловживання своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, просила суд, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 провідувати та забирати неповнолітню дитину ОСОБА_3 , у чітко визначений судовим рішенням час за її місцем проживання; зобов`язати ОСОБА_1 завчасно (за одну годину) повідомляти її про свій намір відвідати/забрати неповнолітню дитину, або про обставини, через які ОСОБА_1 не може відвідати/забрати дитину у встановлені судом день та час шляхом здійснення телефонного дзвінка; встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, визначивши час з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері: перша субота та четверта неділя місяця в чітко визначений час - з 10 год. 00 хв. до 18 год 00 хв., два тижні під час літніх канікул, 1/2 частини зимових канікул виключно за згодою дитини та із завчасним (за одну годину) повідомленням її про свій намір відвідати/забрати неповнолітню дитину, шляхом здійснення ОСОБА_1 їй телефонного дзвінка; стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей з дочкою таким чином: кожної першої, третьої суботи та другої, четвертої неділі місяця з 10 год. до 20 год.; місце зустрічі батька з дитиною визначити за місцем проживання дитини з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері за згодою дитини;

кожну середу з 17 год. до 20 год. З відвідуванням місця проживання батька без присутності матері за згодою дитини;

30 календарних днів під час літніх канікул, 1/2 частина зимових, осінніх, весняних канікул без присутності матері за згодою дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку;

В іншій частині позовних вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

01 липня 2020 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій заявник просить суд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції було оприлюднено 03 червня 2020 року.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року заявником не пропущено.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18, що не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням вище наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі - Закон № 731-IX), яким внесено зміни до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України та викладено в новій редакції, а саме: «Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом».

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України та Законом № 731-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі у її вихованні; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про зміну порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та встановлення чіткого часу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року.

Витребувати з Ленінського районного суду м. Харкова вищезазначену цивільну справу № 642/5956/18.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара