Справа № 489/2540/20
Номер провадження 2/489/1861/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Губницького Д. Г., при секретарі Бугаєвському В. А., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капитал» (далі - ТОВ «Вердикт Капитал»), третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни (далі приватний нотаріус) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватного нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 1326 від 19.03.2020 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України, так як останнім не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Виконавчий напис всупереч приписам законодавства вчинений щодо правочину не посвідченому нотаріально. Нотаріус вчинив напис щодо вимог по неустойці, по якій строк позовної давності не три роки, а один.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та витребувано у приватного нотаріусу копію матеріалів нотаріальної справи, в якій містяться документи на підставі яких вчинено виконавчий напис.

17.06.2020 р. ухвалою суду було зупинено стягнення за виконавчим написом № 1326 від 19.03.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Дар`ї Ігорівни про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капитал» в розмірі 49626,24 грн. за кредитним договором № 500495574 від 23.06.2014 року - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

19.10.2020 р. на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити в позові та в витратах на правничу допомогу.

10.11.2020 р. приватний нотаріус надала копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис.

Представник позивача надав до суду заяву, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі із зазначених підстав, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 23 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 500495574 (далі - кредитний договір) за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір про відступлення: прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи», а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500495574 від 23.05.2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було

укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні

Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги

заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500495574

від 23 травня 2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та

ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було

укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги

заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 509495574 від 23 травня 2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та

ОСОБА_1

18.05.2020 ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Д.І. (далі - нотаріус) із заявою на вчинення виконавчого напису. До заяви додані виписка з особового рахунку ОСОБА_1 , де зазначено про заборгованість за кредитним договором по кредиту 14375,22 грн., по процентам та комісіям 27401,02 грн., плата за пропуск мінімальних платежів та плати за обслуговування кредитної заборгованності 7200 грн.

19.03.2020 нотаріусом був вчинено виконавчий напис № 1326 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором, строк платежу за яким настав, за період з 16.01.2019 по 04.03.2020 в сумі 48976,24 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14375,22 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11539,44 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15861,58 грн., строкова заборгованість по штрафам та пеням 7200 грн. Крім того, додані витрати по сплаті стягувачем нотаріусу послуг за вчинення напису 650 грн. Загальна сума , що підлягає стягненню зазначена 49626,24 грн.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Установлені судами обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (правова позиція ВС у справі № 172/1652/18, постанова від 21.10.2020)

Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Факт укладання кредитного договору, переходу прав вимоги за ним до відповідача, позивачка не заперчує.

Конкретних аргументів, окрім звернення поза строками позовної давності для неустойки, та ненадання первинних документів обліку заборгованості нотаріусу, про спірність заборгованості представник позивачки не вказує.

Суд зазначає, що строк повернення кредиту був встановлений договором 24.06.2017.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тому довід про те, що з дня виникнення права вимоги до неустойки на час видачі нотаріусом виконавчого напису сплили строки позовної давності є обґрунтованим.

На підтвердження безспірності заборгованості позивача, приватним нотаріусом надано документ оформлений як «Виписка з особового рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №500495574» в якому вказано загальну суму заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому наявні у справі документи, в тому числі й ті, що подавалися банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, оскільки вбачається, що в них взагалі відсутні документи, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, як і відсутній розрахунок цієї суми заборгованості, з можливістю нотаріусу перевірити останню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. та 420,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19.03.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 1326 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капитал» в розмірі 49626,24 грн. за кредитним договором № 500495574 від 23.06.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. - за подачу позовної заяви та 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 76, оф. 1.

Суддя Д. Г. Губницький