єдиний унікальний номер справи 531/2148/19
номер провадження 2/531/81/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Мельник О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №531/2148/19 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального коругу Шуба Алла Федорівна, про визнання права власності на самочинне будівництво в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 .

У позові посилається на те, що позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець замовив технічний паспорт на будинок, у якому станом на 30.04.2014 зазначено наявність самочинного будівництва, гаражу, що позначено літерою «Д», рік побудови 1996. На замовлення позивача також було виготовлено технічний паспорт, у якому станом на 24.05.2019, зазначено наявність самочинного будівництва, гаражу, що позначено літерою «Д», рік побудови 1996. Згідно Звіту №804-123 ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про проведення технічного обстеження гаражу літ. «Д» в АДРЕСА_1 , встановлено його надійне та безпечне використання. Після звернення до нотаріуса для отримання документів на право власності на гараж, який входить до складу спадкового майна, на яке було вказане вище Свідоцтво про право на спадщину, позивач отримала відмову, оскільки гараж, як самочинно побудований, не може буди включений до спадкового майна, рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з`явилася, але мається заява її представника у якій підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов, справу просив розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надійшла заява, відповідно до якої просили розглядати справу без уповноваженого представника, покладаються на розсуд суду.

Третя особа також не з`явилася до суду, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.10).

11.12.2017 позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , з якого вбачається склад спадщини: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку «А-1», сараю «Б», літньої кухні «Б1», прибудови «б», навісу «б1», погребу вхідного «в», вбиральні «Г», літнього душу «Е», гаража «В», колодязя питного «К», огорожі №2, огорожі №3, воріт огорожі №4, огорожі №5 (а.с.8).

Належність позивачу вищевказаних об`єктів нерухомості також підтверджено Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).

Рішенням сесії Карлівської міської ради від 27.06.2018 (а.с.11) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , та передано позивачу у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0900 га за вищевказаною адресою.

Належність позивачу вказаної вище земельної ділянки, підтверджено також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12).

Згідно доданих копій технічних паспортів , що виготовлені 30.04.2014 на замовлення ОСОБА_2 та 24.05.2019 на замовлення ОСОБА_1 (а.с.13-15, 16-18), вбачається наявність самочинно збудованого гаража «Д» за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Звіту №804-123 ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про проведення технічного обстеження гаражу літ. «Д» в АДРЕСА_1 , встановлено його надійне та безпечне використання.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Померлий ОСОБА_2 здійснивши самочинне будівництво, не набув на нього право власності.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК.

Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього.

Позивач надала до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, на якій збудований будинок та самочинно побудований гараж «Д», тобто є обов`язкова умова - наявність у праві власності земельної ділянки.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,331,375,376,1216,1218,1269,1270 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», правової позиції Верховного Суду України по справі №6-265цс16 від 30.03.2016р. та ст.ст.247 ч. 2, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального коругу Шуба Алла Федорівна, про визнання права власності на самочинне будівництво в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , на самочинно збудований гараж позначений літерою «Д», що розташований в АДРЕСА_1 , площею 12.7 кв.м (клас наслідків (відповідальності) об`єкта «СС1»).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Карлівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С.Попов