Справа №265/8233/19
Провадження №2-о/265/37/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/8233/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області,

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Трубіцина К. Р., -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, звернувшись до суду із вказаною заявою, вказувала, що вона разом зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням. Так вона звернулась до Лівобережного районного відділу у м. Маріуполі ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області з питання набуття громадянства України на підставі територіального походження, проте їй було роз`яснено про необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Так вказувала, що до 1972 року вона із батьками проживала в місті Баку республіки Азербайджан, де народилась. В 1972 році вона з батьками переїхали в Україну до м. Маріуполь Донецької області та з 10 вересня 1974 року проживали по АДРЕСА_1 . Після вони проживали по АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстраційною карткою ЖКП-2 Приморського району. За цією адресою її батьки проживали до самої смерті. Так ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполі, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполі. Таким чином з 1974 року та станом на 24 серпня 1991 року, а також до смерті батьки заявника постійно проживали на території України. Також вказувала, що вона проживання в Україні разом з батьками з 1972 по 1979 роки, під час чого навчалась в загальноосвітній школі № 54 та музичній школі м. Маріуполя. На підставі викладеного просила суд встановити факт постійного проживання на території України її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 24 серпня 1991 року, а також встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом до 24 серпня 1991 року.

Протокольною ухвалою суду від 16 січня 2019 року була проведена заміна заінтересованої сторони, замість первісного на належного, шляхом заміни Лівобережного районного відділу у місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області.

За письмовими поясненнями на подану заяву представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, не погоджуючись із вимогами ОСОБА_1 , вказував, що видача та зберігання форми А чинним законодавством не регламентовано, тому не може бути доказом, що підтверджує факт постійного проживання осіб у минулому. Інших письмових доказів, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 24.08.1991 та ОСОБА_1 до 24.08.1991 суду не було надано. Таким чином вважав, що надані докази не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 станом до 24.08.1991 та факту постійного проживання станом на 24.08.1991 її батьків на території України, через що просив суд в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вказувала, що постійно мешкала в м. Маріуполі разом із батьками з 1974 року по 1979 рік, після чого з 1980 року постійно мешкала в Молдові, де отримала громадянство Молдови. У 2005 році повернулась до м. Маріуполя, де до теперішнього часу постійно мешкає та бажає набути громадянство України, набувши вже посвідку на постійне проживання. Стверджувала, що її батьки з 1974 року постійно мешкали в м. Маріуполі до самої їх смерті. Просила задовольнити подану нею заяву.

Представник зацікавленої особи, який діє на підставі довіреності, ОСОБА_5 , підтримав подані письмові пояснення та залишив ухвалення рішення по справі на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, вважає, що подана ОСОБА_1 заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 3 лютого 1963 року Ленінським бюро РАЦС міста Баку, Азербайджан, вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Баку, Азербайджан, актовий запис № 100 від 3 лютого 1963 року, батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 7).

На підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої СГІРФО Орджонікідзевського РВ ММУ 16 жовтня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 , громадянки Республіки Молдова, вбачається, що остання прибула в грудні 2005 року до м. Маріуполя, де зареєстрована була по АДРЕСА_3 з 23 травня 2006 року (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис № 4223 від 16 жовтня 1981 року палацу одруження міста Кишинева, вбачається, що 16 жовтня 1981 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після чого останній було присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а. с. 6).

На підставі свідоцтва про смерть, виданого 25 жовтня 1993 року Приморським відділом РАЦС м. Маріуполя, актовий запис № 872 від 25 жовтня 1993 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Приморському районі міста Маріуполя у віці 72 роки (а. с. 8).

Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 3 серпня 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської рай адміністрації м. Маріуполя, актовий запис № 581 від 3 серпня 1998 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Приморському районі міста Маріуполя у віці 85 років (а. с. 9).

З форми А, виданої паспортистом ЖКП-2 14 вересня 2006 року на ОСОБА_2 , вбачається, що остання прибула 10 вересня 1074 року з АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 , та яка мешкала з 20 серпня 1976 року по АДРЕСА_2 до моменту смерті, дитиною якої зазначена ОСОБА_1 (а. с. 10).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 вказувала, що вона разом навчалась у школі № 54 міста Маріуполя з 1974 року по 1979 рік з ОСОБА_1 , яка мешкала разом із своїми батьками на першому поверсі багатоповерхового будинку в АДРЕСА_4 . Вказувала, що після закінчення школи ОСОБА_1 поїхала з міста Маріуполя, куди повернулась у 2000-х роках. Знає, що батьки заявника постійно мешкали в м. Маріуполі з 1970-х років по 1990-і роки, оскільки вона за час її спільного навчання із ОСОБА_1 у школі № 54 спілкувалась із ними, навідуючись в гості до заявника, а також потім підтримувала стосунки із батьками ОСОБА_1 аж до 1990-х років, тому певна, що останні до моменту їх смерті проживали в Приморському районі міста Маріуполя за своїм місцем мешкання.

Свідок ОСОБА_10 в суді підтвердила, що вона разом навчалась у одній школі № 54 в м. Маріуполі із ОСОБА_1 з 1974 року по 1979 рік. Стверджувала, що ОСОБА_1 тоді мешкала по АДРЕСА_5 .

При цьому свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 упізнали на оглянутому в судовому засіданні фото учнів школи № 54 міста Маріуполя як себе, так й ОСОБА_1 .

На оглянутій в суді фотографії випускників 1976-1977 років вечірньої музикальної школи також вбачається, що на фотографії міститься серед інших фото ОСОБА_1

За п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до змісту ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України.

На підставі Листа від 1 січня 2012 року Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом (13 листопада 1991 року).

За ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом за наслідком розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів було встановлено, що заявник, ОСОБА_1 , яка прагне набути громадянство України, постійно мешкала на території України з вересня 1974 року по травень 1979 року, що підтверджується свідченнями свідків та долученими до справи письмовими доказами.

При цьому суд не знаходить підстав для вставлення факту проживання ОСОБА_1 станом до 24 серпня 1991 року на території України, оскільки як сама визнавала заявник, вона з 1980 року по 2005 рік мешкала постійно в Молдові.

В свою чергу суд відхиляє посилання представника заінтересованої особи щодо неврахування відомостей, які містяться у формі А, оскільки останні у сукупності зі свідченнями свідків та іншими дослідженими доказами підтверджують доводи заявника.

Зважаючи на сукупність перевірених судом письмових доказів та показів свідків, суд робить висновок, що батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка померла в м. Маріуполі ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер в м. Маріуполі ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дійсно постійно мешкали станом на 24 серпня 1991 року на території України.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявником було доведено факт того, що батьки ОСОБА_1 постійно мешкали на території України, починаючи з 1974 року по 24 серпня 1991 року включно.

На підставі переліченого, суд вважає можливим для захисту прав заявника з набуття громадянства України встановити даний юридичний факт.

Керуючись ст. 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт того, що батьки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Баку, Азербайджан, - постійно проживала на території України з вересня 1974 року по травень 1979 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 січня 2020 року.

Суддя