П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 грудня 2020 року місто Київ

справа № 754/6362/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/14245/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Панченко О.М. від 28 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року, посилаючись на те, що вказаним судовим рішення в солідарному порядку було стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 1 104 292 грн. 43 коп., а також судовий збір в розмірі 3 654 грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи, які в подальшому пред`явлені для примусового виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

1 березня 2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тагащуком О.М. складено акти про проведення електронних торгів, згідно яких належні ОСОБА_3 (25/300) та ОСОБА_4 (25/300) частки квартири АДРЕСА_1 продані ОСОБА_1 по 75 180 грн. кожна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року та в подальшому ухвалою цього ж суду залишено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" без розгляду.

Посилаючись на те, що правові підстави для стягнення з заявників заборгованості відсутні, просили суд здійснити поворот виконання рішення, шляхом повернення майна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, шляхом повернення майна: 25/300 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_4 ; 25/300 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_3 .

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Скаржник зазначає, що стаття 444 ЦПК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки заявники просили здійснити поворот виконання заочного рішення, яке скасоване не апеляційним чи касаційним судом, а судом першої інстанції. Крім того, здійснюючи поворот виконання заочного рішення шляхом повернення майна, суд першої інстанції не звернув увагу, що сторони не повернуті у попередній стан, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк" не отримував майно боржників, а лише грошові кошти, які у нього в подальшому і залишились. Також вказував, що за даних обставин ОСОБА_1 позбавляється права власності як добросовісний набувач.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходили.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник АТ КБ "Приватбанк" - Стадніков Д.В. також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року задоволено позив ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та стягнуто соліданро з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь банку заборгованість в розмірі 1 104 292 грн. 43 коп., а також судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с. 43, 44).

16 березня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва видано представнику ПАТ КБ "ПриватБанк" виконавчі листи (а.с. 46).

1 березня 2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащуком О.М. складено акти про проведення електронних торгів, згідно яких належні ОСОБА_3 (25/300) та ОСОБА_4 (25/300) частки квартири АДРЕСА_1 продані ОСОБА_1 по 75 180 грн. кожна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року задоволено заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 76).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання (а.с. 165-168).

Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання рішення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили здійснити поворот виконання рішення, шляхом повернення майна, посилаючись на те, що заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року, яким було стягнуто з відповідачів заборгованість, скасовано, а позов залишено без розгляду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що за час примусового виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року, належні заявниками частки квартири АДРЕСА_1 були реалізовані на прилюдних торгах за 150 360 грн., а тому відповідно до положень статті 444 ЦПК України реалізоване майно підлягає поверненню відповідачам.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових право особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та

боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження.

Так, слід враховувати, що в порядку повороту виконання рішення позивачем повертається відповідачеві все стягнуте з нього за скасованим рішенням у повному обсязі.

Як убачається з матеріалів справи, в рахунок погашення заборгованості, стягнутої на підставі заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року, АТ КБ "Приватбанк" отримало лише частину грошових коштів, отриманих від реалізації належних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 часток квартири АДРЕСА_1 . При цьому переходу права власності на нерухоме майно між стягувачем і боржником не відбулося.

Також слід зауважити, що спірне нерухоме майно було реалізовано в ході примусових дій шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням його переможця ( ОСОБА_1 ) та отримання останнім свідоцтва про право власності.

Ухвалюючи рішення про поворот виконання рішення, шляхом повернення відповідачам часток квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не врахував, що у такому випадку повернення майна боржникам відбувається не стягувачем, а за рахунок іншої особи ( ОСОБА_1 ), яка не була стороною у спорі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 наділений правом апеляційного оскарження судового рішення, як особа, щодо якої суд вирішив питання про її права.

З урахуванням наведеного, висновок суду щодо наявності підстав для повороту виконання рішення, шляхом повернення майна, є недостатньо мотивованим і у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами - помилковим, а тому справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому колегія суддів звертає уваги, що відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції слід врахувати одну з аксіом цивільного судочинства "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права" та встановити, чи були обізнані заявники про проведення прилюдних торгів щодо реалізації належних їм часток квартири, підстави не оскарження до їх проведення в установленому законом порядку заочного рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про поворот виконання рішення, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням ухвали суду і передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2020 року.

Головуючий Судді: