Постанова

Іменем України

28 липня 2020 року

м. Київ

справа № 191/2781/15

провадження № 61-4376св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року, яким скасовано рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування заяви посилались на те, що 05 червня 2019 року їм стало відомо про існування істотних для справи обставин, які не були і не могли бути відомі їм на час її розгляду. Заявники вказували, що 05 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) були внесені дані щодо підробки довідки, виданої державним виконавцем ВДВС Синельниківського МУЮ ГТУЮ у Дніпропетровській області, яку відповідач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду, і яку суд взяв до уваги при ухваленні рішення. Зазначеним витягом з ЄРДР спростовується висновок суду про те, що відповідачі проживали у будинку заявників лише по вересень 2010 року. Крім того, 08 листопада 2010 року (за добу до виселення відповідачів) у судовому засіданні апеляційного суду при розгляді справи № 22ц-10795/10 ОСОБА_2 на запитання суду щодо місця його проживання дав відповідь, що станом на 08 листопада 2010 року він проживає по АДРЕСА_1 , тобто в будинку заявників.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 просили скасувати за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року у цивільній справі № 191/2781/15 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявники знали про наявність у матеріалах справи листа (довідки) Відділу державної виконавчої служби Синельниківського МУЮ ГТУЮ у Дніпропетровській області від 20 травня 2016 року № 2968, зміст якого також було оголошено в судовому засіданні від 12 липня 2016 року. При цьому суд зазначив, що посилання заявників на те, що з приводу підроблення вказаного документу за заявою ОСОБА_5 05 червня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження не доводить наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки ними не надано копії вироку або ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та якими було б встановлено факт підроблення зазначеного письмового доказу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд ухвалив рішення без урахування всіх істотних для справи обставин та без повного дослідження доказів, що містились у матеріалах справи. Заявник вказує, що наданий ним витяг з ЄРДР № 0000853 від 05 червня 2019 року є нововиявленою обставиною та свідчить про фальсифікацію довідки ВДВС Синельниківського МУЮ від 20 травня 2016 року, яка була взята до уваги Апеляційним судом Дніпропетровської області при ухваленні рішення від 12 липня 2016 року.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзив на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 191/2781/15 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 764,28 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відхилено, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року залишено без змін.

У червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року.

На підтвердження існування нововиявленої обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 посилались на витяг з ЄРДР № 0000853 від 05 червня 2019 року, який, на їх думку, свідчить про те, що відповідач у справі ОСОБА_2 подав до апеляційного суду завідомо підроблений документ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з копією витягу з ЄРДР № 0000853 від 05 червня 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Синельниківського ВП із заявою про те, що 12 липня 2016 року відповідач у справі № 191/2781/15 ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду Дніпропетровської області завідомо підроблений документ, а саме довідку щодо відсутності в Синельниківському МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчого провадження щодо виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з домоволодіння АДРЕСА_1 .

За вказаною заявою ОСОБА_5 05 червня 2019 року зазначені відомості було внесено до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 423 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, вірно встановив, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні вказаних вимог закону, тому немає підстав для перегляду та скасування рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання у касаційній скарзі на наявність нововиявлених обставин - існування доказів фальсифікації довідки ВДВС Синельниківського МУЮ від 20 травня 2016 року, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев