Справа № 161/9825/17 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/802/1/20 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Грушицького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 21 червня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №070/22.2-016К, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 28 275,00 доларів США для поповнення обігових коштів зі сплатою процентів за користування кредитом 14,5% з кінцевим терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», на підставі письмової заяви позичальника. Відповідно до п. 2.2 Договору кредит вважається наданим в момент списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1 Договору, на підставі письмової заяви позичальника. Отримавши кредит, відповідач з 08 грудня 2014 року належним чином не виконує свої зобов`язання до договором, не здійснює погашення кредиту та процентів за користування ним у строки та порядку, встановлених договором, чим порушував права банку.

Станом на 12 травня 2017 року заборгованість перед банком за договором кредиту, що підлягає стягненню, становить: 8046,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 3589,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн. - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн. - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту №070/22.2-016К від 21 червня 2007 року, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 046,68 доларів США, заборгованості за процент омами за користування кредитом у розмірі 3 589,26 США, пені за прострочення строків повернення кредиту у розмірі 48 727,55 грн., пені за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом у розмірі 23 857,40 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, місто Київ вулиця Ковпака, будинок 29) заборгованість за кредитним договором № 070/22.2-016К від 21.06.2007 року в сумі 8 046,68 доларів США (вісім тисяч сорок шість доларів шістдесят вісім центів) за тілом кредиту, 3 589,26 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять доларів двадцять шість центи) доларів США за процентами за користування кредитом, 48 727,55 грн. (сорок вісім тисяч сімсот двадцять сім гривень п`ятдесят п`ять копійок) пені за прострочення строків повернення кредиту, 23 857,40 грн. (двадцять три тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень сорок копійок) пені за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, місто Київ вулиця Ковпака, будинок 29) судові витрати у сумі 5 669,83 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят три копійки).

Не погоджуючись з даним рішенням суду,відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, що полягає у неповноті встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильна оцінка доказів, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що судом була надана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 3 березня 2020 року було замінено позивача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с. 101 т. 2.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №070/22.2-016К, згідно з яким відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 28 275,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом 13,5% з кінцевим терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року.

Договором визначено порядок та графік погашення суми основної заборгованості та затверджено сторонами, кінцевий строк повернення кредитних коштів - не пізніше 20 червня 2017 року.

21 червня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до договору кредиту №070/22.2-016К, відповідно до якої сторони узгодили внести зміни до кредитного договору та викласти пункт 1.1 статті 1 Договору кредиту в наступній редакції: кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності в сумі 28 275,00 доларів США зі сплатою 14,5 % річних та комісій в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною цього договору та порядком погашення суми основної заборгованості згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього Договору, який є невід`ємною складовою частиною цього Договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 20 червня 2017 року, на умовах визначених цим Договором.

21 червня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до договору кредиту №070/22.2-016К, відповідно до змісту якої сторони внесли зміни до Кредитного договору, а саме: доповнили кредитний договір пунктом про солідарну відповідальність поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором, а також встановлено новий графік заборгованості. Інші умови залишились без змін.

Відповідачем ОСОБА_1 не виконуються умови договору кредиту, порушені строки повернення кредиту, не вносяться платежі по кредиту та сплаті відсотків, внаслідок чого, станом на 12 травня 2017 року заборгованість перед банком за договором кредиту, що підлягає стягненню, становить: 8046,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 3589,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн. - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн. - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

Наданий банком розрахунок, який містить детальний розрахунок заборгованості як по тілу кредиту, так і по процентах, узгоджується з відомостями з виписок по рахунках, що відкривалися для обслуговування кредитного договору, та не спростований відповідачем.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином умови договору кредиту не виконував, порушував строки повернення кредиту, не вносив платежів та сплату за відсотками, жодних доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, а тому суд покладає розрахунок заборгованості в обґрунтування рішення як об`єктивний доказ, що підтверджує розмір заборгованості відповідача за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, є підставою для відмови в позові, якщо про це заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення у справі.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

До дій, які вказують на визнання особою боргу або іншого обов`язку, належить часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум штрафних санкцій.

Оскільки за умовами кредитного договору ОСОБА_1 мав виконати основне зобов`язання та повернути банку кредит до 20 червня 2017 року, то позовна давність за вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення останнього платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, однак, в період з 01 лютого 2011 року по 25 травня 2018 року років він вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом. Останній платіж (58 доларів США) вчинено ним 07 серпня 2014 року.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком, то перебіг позовної давності перервався. З указаної дати перебіг позовної давності почався заново, тому на час пред`явлення банком позову до суду (08 червня 2017 року) цей строк не сплив.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування позовної давності, проте суд при постановленні рішення врахував встановлені обставини та з додержанням вимог чинного законодавства відмовив у застосуванні строку позовної давності, дійшовши вірного висновку, що він не пропущений.

Покликання відповідача та представника відповідача у клопотанні про залишення позову без розгляду на те, що додана до позовної заяви довіреність на ім`я ОСОБА_3 , яка підписала позовну заяву, підписана неповноважною особою, не заслуговує на увагу, оскільки до позовної заяви додано довіреність на ім`я ОСОБА_3 , підписана членом правління, що відповідає Статуту підприємства, та скріплена печаткою банку.

Що стосується відмови у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, а також економічної експертизи щодо встановлення суми заборгованості, на що покликається відповідач як на порушення норм процесуального права, то дані доводи є безпідставними, виходячи з наступного.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмета доказування. Тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції та апеляційний суд виходив з того, що матеріали справи містять належні, допустимі та достатні у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України докази на підтвердження обставин справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції була надана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: