Дата документу 23.06.2020 Справа № 554/7710/18
Провадження № 2/554/620/2020
23 червня 2020 року місто Полтава
Октябрський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого судді Тімошенко Н.В.
за участю секретаря судового засідання Колесніченко О.П.,
представника позивача - Богатчук С.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків,
25.09.2018 року позивач, Головне управління ДФС у Полтавській області, звернулося до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що перевіркою внутрішнього аудиту ДФС України за період з 01.01.2012 по 31.12.2016рр. встановлено проведення неправомірних витрат на оплату праці позаштатних працівників за рахунок коштів, що передбачені на виплату заробітної плати штатних працівників у сумі 1 054 014,59 грн. У період з 01.01.2015 по 24.10.2016 на посаді начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ГУ ДФС у Полтавській області перебувала ОСОБА_2 . Неправомірні витрати по оплаті послуг за трудовими договорами за вказаний період склали в сумі 864 283,76 грн..
На звернення позивача з пропозицією добровільно відшкодувати неправомірні виплати в сумі 864 283,76 грн. ОСОБА_2 погодилася сплатити 100000,00 грн. до бюджету добровільно.
На даний час завдана відповідачем шкода в сумі 764283,76 грн. позивачу не відшкодована.
Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду із зазначеним позовом.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДФС у Полтавській області матеріальну шкоду в сумі 764283,76 грн.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що перевіркою внутрішнього аудиту ДФС України за період з 01.01.2012 по 31.12.2016рр. встановлено проведення неправомірних витрат на оплату праці позаштатних працівників за рахунок коштів, що передбачені на виплату заробітної плати штатних працівників у сумі 1 054 014,59 грн. (доповідна записка №452/99/99-06-03-18 від 31.03.17).
У період з 01.01.2015 по 24.10.2016 на посаді начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ГУ ДФС у Полтавській області перебувала ОСОБА_2 .
Неправомірні витрати по оплаті послуг за трудовими договорами за вказаний період склали в сумі 864 283,76 грн., що підтверджується розрахунком.
ГУ ДФС у Полтавській області листом «Про відшкодування неправомірних виплат» №2203/Д/16-31-05-47 від 08.05.2018 року звернулось до ОСОБА_2 з пропозицією добровільно відшкодувати неправомірні виплати в сумі 864 283,76 грн.
11.06.2018 на адресу ГУ ДФС у Полтавській області надійшов лист (вх. №Д/509/інші від 11.06.2018) згідно якого ОСОБА_2 погодилася сплатити 100000,00 грн. до бюджету добровільно та фактично визнала, що підписувала платіжні документи, наслідком яких було сформовано неправомірні витрати по оплаті послуг за трудовими договорами в період, коли вона перебувала на посаді начальника відділ) фінансування, бухгалтерського обліку та звітності -головного бухгалтера ГУ ДФС у Полтавській області.
На даний час завдана відповідачем шкода в сумі 764283,76 грн. позивачу не відшкодована.
Правові підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, визначені главою IX КЗпП України.
Так, ч. 1 ч. 2 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 132 КЗпП України). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ч. 2 ст. 132 КЗпП України).
Згідно зі ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.
Ст. 134 КЗпП України визначено випадки, за яких працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.
Такий вид матеріальної відповідальності покладається на працівників у разі, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.
Наказом ДФС від 19.10.2016 року №875 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів ДФС» (зі змінами та доповненнями), закріплено функції та процедури за структурними підрозділами головних управлінь ДФС в областях, зокрема ведення обліку трудових ресурсів та заробітної плати закріплено за підрозділом фінансування, бухгалтерського обліку та звітності.
Постановою КМ України №59 від 26.01.2011 затверджено Типове положення про бухгалтерську службу бюджетної установи (далі - Типове положення).
Відповідно до п.13 Типового положення головний бухгалтер, в т.ч.: організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку та забезпечує виконання завдань, покладених на бухгалтерську службу (ч.1); погоджує проекти договорів (контрактів), у тому числі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, забезпечуючи дотримання вимог законодавства щодо цільового використання бюджетних коштів та збереження майна (ч.3); здійснює контроль за: цільовим та ефективним використанням фінансових, матеріальних (нематеріальних), інформаційних та трудових ресурсів, збереженням майна; правильністю проведення розрахунків при здійсненні оплати товарів, робіт та послуг, відповідністю перерахованих коштів обсягам виконаних робіт, придбаних товарів чи наданих послуг згідно з умовами укладених договорів, у тому числі договорів оренди; усуненням порушень і недоліків, виявлених під час контрольних заходів, проведених державними органами та підрозділами бюджетної установи, що уповноважені здійснювати контроль за дотриманням вимог бюджетного законодавства (ч.10); погоджує документи, пов`язані з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок працівникам (ч.11); виконує інші обов`язки, передбачені законодавством (ч.12).
Ураховуючи те, що відповідно до законодавства на відповідача покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу при виконанні трудових обов`язків, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.141 ЦПК з відповідача підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати з оплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 130, 133, 134 КЗпП України, Типовим положенням про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого постановою КМ України №59 від 26.01.2011, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289 ЦПК України, суд
позовну Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДФС у Полтавській області матеріальну шкоду в сумі 764283,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: Головне управління ДФС у Полтавській області, м. Полтава, вул. Європейська, 4;
відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 03.07.2020 року.

Суддя Н.В.Тімошенко