ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3774/20 Справа № 183/4873/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року

по справі за позовом керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича, третя особа - Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання розпорядження незаконним, скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича, третя особа - Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання розпорядження незаконним, скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року позовні вимоги керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича, третя особа - Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання розпорядження незаконним, скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича № 39719385 від 16.02.2018 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 55,6426 га, кадастровий номер № :02:028:1004, з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 55,6426 га. сільськогосподарського призначення, кадастровий номер № :02:028:1004, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області (, місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, проспект Д.Яворницького, буд. 38, МФО 820172, р/р. НОМЕР_1 в ДКСУ м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) судові витрати в сумі 5 061,27 грн. (п`ять тисяч шістдесят одна грн. 27 коп.)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року по справі № 183/4873/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзивів Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року, залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.02.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 55,6426 га, кадастровий номер :02:028:1004, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно інформації відділу в Новомосковському районі Головного від 16.07.2018 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 55,6426 га., яка знаходив власності ОСОБА_1 , складає 216950,49 грн.

Згідно відомостей Державного реєстру право власності на зазначену земельну ділянку виникло у ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року.

З відповіді Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №02-11-1367/0/327-18 від 19.04.2018 року та архівної сканкопії розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772, вбачається, що у розпорядженні Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року №1772 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське», ОСОБА_1 як громадянка, які передається земельна ділянка (пай) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не зазначена, відведення земельної ділянки вказаній особі не проводилося.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що Новомосковською місцевою прокуратурою за фактом використання завідомо підробленого документа, а саме підроблених розпоряджень Новомосковської районної державної адміністрації, під час оформлення невідомою особою прав власності на земельну ділянку, розташовану на території Василівської сільської ради Новомосковського району, з кадастровим номером :02:028:1004, площею 55,6426 га, 19.04.2018 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000092 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що реєстраційна справа та оригінали документів, які містяться у ній, у державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Гергеля Сергія Володимировича відсутні.

До відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації в порушення п.l p. 6 Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3267/5 від 18.11.2016, , п.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначені вище документи також не надходили.

Суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, що розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року №1772 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_1 є підробленим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора в частині визнання незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність ОСОБА_1 , оскільки підроблені документи, накази, розпорядження, а також документи, винесені не уповноваженою особою не є чинними, не підлягають виконанню та не можуть бути оскаржені окремо.

Відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, означених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п.п.13п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р., державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (далі за текстом - Порядок №1127).

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі, коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом - Закон №1952-1V) передбачено, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копи документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

Реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.

Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна.

Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру

Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій (ст. 17 Закону №1952-IV).

Згідно з ч. І ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні інтереси.

Суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, що рішення державного реєстратора області Гергеля Сергія Володимировича про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:028:1004 за №39719385 від 16.02.2018 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню , оскільки документами,наявними в матеріалах справи спростовано факт автентичності та достовірності такого документу .

Крім того, статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 4 ст. 118 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В порушення ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України ОСОБА_1 з відповідною заявою про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення не зверталася, дозволу на розроблення такого проекту землеустрою не отримувала.

Також, як було встановлено судом першої інстанції, проектна документація щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 не розроблялася, в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою не погоджувався.

А отже й рішення відповідного органу щодо передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не приймалося.

Набуття права власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним.

Висновок суду першої інстанції про те, що у розпорядника спірної земельної ділянки була відсутня внутрішня воля на передачу її у власність ОСОБА_1 , є вірним та обґрунтованим, а тому у зв`язку з цим у ОСОБА_1 не виникло прав власності або користування спірною земельною ділянкою.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Задовольняючи частково позовні вимоги керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що у відповідності до приписів ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 387 ЦК України, земельна ділянка повинна бути витребувана у відповідача ОСОБА_1 на користь держави.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим була позбавлена права на судовий захист, права на правову допомогу, під час ухвалення заочного рішення не було здійснено всебічного та повного з`ясування обставин справи, натомість, односторонньо досліджено тільки докази, надані позивачем, в результаті чого було ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Окрім того, відповідно до довідки процесуального керівника у кримінальному провадженні Новомосковського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000684 від 13.04.2019 року відносно ОСОБА_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4ст. 358 КК України.

Згідно з протоколом ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження від 31.05.2019 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами в 1 томі, в тому числі із заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 року у справі №183/4873/18.

Таким чином, посилання апелянта, що їй не було відомо про існування вказаного заочного рішення суду до 27.08.2019 року є такими, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам та дійсним обставинам.

Посилання апелянта, що прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, при постановлені оскаржуваного рішення суду, судом першої інстанції було проаналізовано чинне законодавство та підстави для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Також, у матеріалах справи містяться відповіді у Новомосковському районі Головного управління Дежгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.05.2018 року №4-0.23-330/110-18 та №4-0.23-393/110/18 від 16.07.2018 року, до якого місцева прокуратура неодноразово зверталася з приводу встановленого порушення та з метою отримання необхідної інформації.

Однак, навіть після виявлення прокуратурою порушення вимог законодавства, жодних заходів Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та його відділом вжито не було.

А тому, прокуратурою дотримано при пред`явленні позову вимоги ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Будь-яких заперечень з боку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з цього приводу не надходило.

Твердження апелянта, що з даним позовом прокуратура звернулась 02.09.2019 року в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, права якого жодним чином не порушені, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером::02:028:1004 площею 55,6426 га, з цільовим призначенням: землі сільськогосподарського призначення, форма власності земельної ділянки визначена, як державна.

Крім того, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №10-4-0.221-3998/2-20 від 11.06.2020 року державна реєстрація спірної земельної ділянки, розташованої на території Васильківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з кадастровим номером: :02:028:1004 площею 55,6426 га була проведена на підставі інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Новомосковського району Дніпропетровської області.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 ЗК України, розпорядником спірної земельної ділянки є ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена архівна сканкопія розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2015 року №1772 "Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної ділянки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Васильківської сільської ради, колишнє АВОП "Самарське", колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дана копія надана Новомосковською районною державною адміністрацією до місцевої прокуратури офіційно на її запит №01-87-970 вих.18 від 16.04.2018 року.

Разом з тим, місцева прокуратура не є розпорядником зазначеної інформації та не може забезпечити завірення архівної сканкопії вищевказаного розпорядження іншим чином.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності даного документу у третьої особи по справі - Новомосковської районної державної адміністрації не виникало.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича