Постанова

Іменем України

15 січня 2020 року

м. Київ

справа №691/548/18

провадження № 61-1842св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Сімоненко В. М., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Черкаської області

від 18 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г.,

Василенко Л. І., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мліївська сільська рада Городищенського району Черкаської області,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області з позовом, у якому просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що сертифікат на право на земельну частку (пай), який виданий на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та мала право на земельну частку (пай), на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай).

2. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області померла мати позивача

ОСОБА_2 , після якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, в адміністративних межах Мліївської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області.

3. Право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виготовлений на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 09 грудня 1996 року та зареєстрований за у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності

КСП ім. Симиренка в с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області.

4. Під час розпаювання землі КСП ім. Симиренка була допущена помилка при формуванні списків на розпаювання землі, у зв`язку з чим, у списках ім`я по-батькові її матері було зазначено, як « ОСОБА_2 », а потрібно було « ОСОБА_2 », що підтверджується довідкою ТОВ «Симиренківське»

від 26 березня 2018 року.

5. Після смерті ОСОБА_2 позивач є спадкоємцем першої черги за законом. ОСОБА_1 вказувала, що до дня смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з нею та вела спільне господарство по

АДРЕСА_1 .

6. За життя ОСОБА_2 заповіту не складала.

7. З метою оформлення права власності на спадкове майно, 28 березня

2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай), що знаходиться у КСП ім. Симиренка. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у померлої ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), а також через те, що існує розбіжність у написанні по-батькові померлої - у свідоцтві про смерть « ОСОБА_2 », а в деяких документах « ОСОБА_2 ». Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) у КСП ім. Симиренка був втрачений, про що 23 лютого 2018 року було розміщено оголошення в газеті «Вісник Городищини».

8. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області

від 02 жовтня 2018 року у складі судді Черненка В. О. позов задоволено.

10. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який виданий на ім`я ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 09 грудня 1996 року, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та мала право на земельну частку (пай), на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай).

12. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем було доведено, що вона не може прийняти спадщину після смерті матері, оскільки по-батькові останньої у свідоцтві про смерть не співпадає з зазначеним у сертифікаті на право на земельну частку (пай). Крім того, сам сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що подано відповідне оголошення у газету «Вісник Городищини» № 8 від 23 лютого 2018 року.

13. Місцевий суд також вважав доведеними аргументи позивача про те, що на момент смерті ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 проживала разом з нею, а тому, враховуючи, що на момент смерті (1999 рік) діяли норми ЦК УРСР

(в редакції 1963 року), вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

14. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області задоволено. Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року в частині визнання за

ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та мала право на земельну частку (пай), на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) скасовано, у цій частині прийнято нову постанову, про відмову в задоволенні вимог.

15. В іншій частині рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

16. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості заявленого позову в частині визнання права на земельну частку (пай), не встановив коло спадкоємців та долю спадкового майна, не дослідив, чи відкривалася спадщина та помилково визнав доведеними обставини вступу позивача ОСОБА_1 в управління спадковим майном.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

18. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не врахував, що сама по собі відсутність реєстрації за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо ці обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

19. Заявник також указала на відсутність доказів, які спростовують покази свідків допитаних судом першої інстанції про фактичний вступ позивача в спадщину.

Доводи інших учасників справи

20. Відзив щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

22. Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1

24. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у с. Мліїв Городищенського р-ну Черкаської області .

25. Згідно листа Відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02 квітня 2018 року, на ім`я ОСОБА_2 був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах. Даний Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виготовлений на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 09 грудня 1996 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності

КСП ім. Симиренка в с. Мліїв Городищенського району Черкаської області.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

26. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

28. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

29. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

31. Предметом позову у справі, яка переглядається, є встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

32. Апеляційний суд указав, що рішення суду в частині задоволення позову про встановлення факту, що має юридичне значення сторонами в апеляцінйому порядку не оскаржено. Сторони визнали, що сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,54 га, яка знаходиться в адміністративних межах Мліївської сільської ради, було видано на ім`я ОСОБА_2 та було втрачено, фактично належить ОСОБА_2.

33. Обґрунтовуючи позов у наведеній частині, ОСОБА_1 посилалась на те, що на момент смерті спадкодавця, вона проживала разом зі спадкодавцем, тому вважається такою, що вступила в управління майном та прийняла спадщину за правилами цивільного кодексу, що діяв на момент смерті спадкодавця.

34. Мліївська сільська радаГородищенського району Черкаської області не погодилась з висновком суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

35. Виходячи з того, що спадщина після смерті відкрилась

ІНФОРМАЦІЯ_1 , суди попередніх інстанцій правильно застосували до спадкових відносин норми Цивільного кодексу Української РСР у редакції від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

36. Статтями 548, 549 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

37. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

38. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння з моменту відкриття спадщини; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

39. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

40. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

41. Апеляційний суд урахував доводи апеляційної скарги про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_1 не могла вступити в управління спадковим майном, оскільки в ньому зареєстрована не була і власником такого майна була не ОСОБА_2 , а її чоловік ОСОБА_6 . Указав, що ОСОБА_1 не мала реєстрації за місцем проживання ОСОБА_2 на момент смерті останньої, а була зареєстрована по АДРЕСА_1

лише 08 грудня 2000 року та знята з реєстрації за вказаною адресою 05 липня 2006 року. Будь-яких підтверджуючих даних щодо проживання у 1999 році за даною адресою, які б давали можливість суду визнати, що ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном суду надано не було.

42. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

43. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

44. Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

45. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, показаннями свідків.

46. Розглядаючи спір у частині позовних вимог щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , апеляційний суд указав на відсутність письмових доказів на підтвердження наведеного.

47. Зосередившись на тому, що обов`язком доказуванню підлягає факт реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця, апеляційний суд не врахував, що сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо ці обставини з достовірністю підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

48. Разом із тим, суд апеляційної інстанції не спростував покази свідків, допитаних місцевим судом у судовому засіданні: ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 . Відповідно до пояснень останніх ОСОБА_1 , проживала у будинку матері ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 разом зі своєю дочкою,

а 08 грудня 2000 року, що не заперечується сторонами, офіційно зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою разом зі своєю дочкою.

49. У свою чергу, суд першої інстанції проаналізував доводи сторін з даного питання, дослідив надані сторонами докази та відхилив єдиний доказ, на який відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, зокрема, на копію погосподарської книги № 5, оскільки з неї не зрозуміло, за які роки зазанченій в ній певні відомості.

50. Також суд першої інстанції указав, що в указаній погосподарській книзі зазначено, що головою двору будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , - пенсіонер. Також, вказана ОСОБА_2 як така, що померла і зазначені зареєстровані особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_9

51. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Про це в погосподарській книзі не зазначено і з неї вбачається, що останній досі проживає за вказаною вище адресою.

52. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

53. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

54. Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахував аргументи та доводи сторін у справі, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність

ОСОБА_1 фактичного вступу в управління та володіння спадщиною з моменту її відкриття.

55. Апеляційний суд, всупереч вимогам статей 367, 382 ЦПК України, переоцінив наявні в справі докази, не витребував нових, не навів належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, скасував законне рішення суду першої інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

56. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

57. У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

58. Суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та прийшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

59. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (стаття 10 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2018 року скасувати, рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2018 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

В. М. Сімоненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська