Номер провадження: 22-ц/813/8933/20
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Середи Валерії Юріївни, а також Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

18 вересня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.10.2010 року станом на 22.07.2019 року в розмірі 121 977,16 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 11.10.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що змінюючи кредитний ліміт Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

В свою чергу відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторонни керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надав Відповідачу кредит у розмірі, як передбачено Договором. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином свої обов`язки не виконував, станом на 22.07.2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 324495,06 грн, яка складається з наступного: 5866,07 грн. - заборгованість за кредитом; 313428,99 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Як зазначив АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить: 121 977,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5 866,07 грн.; 116 111,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період 11.10.2010 по 31.05.2018 р. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, представник позивача вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Відповідач, та його представник в судове засідання, призначене на 07.09.2020 року, не з`явились, представник відповідача - адвокат Середа В.Ю. подала заяву, про розгляд справи за їх відсутності.

Крім того, представник відповідача - адвокат Середа В.Ю. надалі відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що долучені позивачем до позовної заяви Витяг та Умов та Правил надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою не місять підпису ОСОБА_1 , що спростовує факт ознайомлення відповідачем саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Зазначила, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.10.2010 р. станом на 22.07.2019 року (т.1, а.с.67-61).

В тексті зазначеного розрахунку облік даних починається з операції від 25.10.2013 р., в свою чергу, як стверджує у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК», договір кредиту був укладений 11.10.2010 р., тобто розрахунок розпочався через три роки після укладання договору. Крім того, представник відповідача зазначила, що картка типу «універсальна» має строк дії 4 роки, таким чином банком мало бути надано докази не тільки факту укладання договору і видачі картки, а і факт перевипуску картки після закінчення строку її дії.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 11.10.2010 року в сумі 5 866,07 грн.

Стягнуто з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 92,32 грн.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвокат Середа В.Ю. ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року, в частині задоволення позовних вимог, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с. 1-10)

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та постановлення в цій частині нового рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення просили залишити без змін (т.2, а.с. 22-27).

При цьому апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.

17 листопада 2020 року до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Середи В.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому вона просила в задоволенні апеляційної скарги Банка відмовити в повному обсязі, скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (т.2, а.с. 60-71).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 24.12.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 24.12.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копії ухвал про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (т.2, а.с. 47-50, 74-76).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Середи В.Ю. на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5866,07 грн., районний суд виходив із того, що факт отримання відповідачем кредиту, який останній в добровільному порядку не повернув, є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом за 11.10.2010 по 31.05.2018 рік, районний суд виходив із того, що долучені до позову Витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умов та правил надання банківських послуг, підпису відповідача не містять, у зв`язку із чим суд вважає недоведеним факт ознайомлення та прийняття відповідачем викладених у вказаних документах умов кредитування.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи,11.10.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір №б/н з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У вказаній Анкеті-заяві відповідач лише погодилась, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підтвердження умов договору, банк надав суду розрахунок заборгованості (т.1, а.с. 6-8), копію Анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.10.2010 року (т.1, а.с. 9), довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (т.1, а.с. 10), копію витягу з умов та правил надання банківських послуг (т.1, а.с. 11-34), копію паспорта відповідача (т.1, а.с. 35).

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.10.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.09.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, то суд обґрунтовано не взяв їх до уваги, як доказ правомірності позовних вимог.

В матеріалах справи наявні витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також копія наказу Банку щодо затвердження Умов та Правил надання послуг в редакції, що діяли на момент підписання ОСОБА_1 Анкети-заяви.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17 дійшла висновку, що Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані та не визнаються відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів, що Умови та Правила, які діяли на момент підписання Анкети-заяви підписані відповідачем.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступних підстав.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що затверджені наказом 06 березня 2010 року № СП-2010-255, а загальне зазначення у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву, оскільки позивачем не надано до суду підписані Умови та Правила.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позичальник 11.10.2010 року підписав Анкету-заяву, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що є належним доказом погодження сторонами умов договору щодо розміру процентної ставки, не можуть бути прийняті в якості належного та достовірного доказу у розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що із зазначеної довідки вбачається, що вона є додатком до договору SAMDN3803, та містить особистий номер 176176070, в ній також вказано № карти НОМЕР_1 , тоді як кредитний договір, який укладений між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви не містить відомостей про те, складовою частиною якого кредитного договору вона являється, а також у довідці відсутня дата підписання.

Тобто, вказана Довідка не може бути доказом правильності нарахування відсотків за кредитним договором.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника відповідача - адвоката Середи В.Ю. про те, що ОСОБА_1 , підписавши Анкету-заяву, виявив бажання отримати саме дебетову карту, для накопичення та витрачення власних коштів, про що також свідчить надана позивачем ксерокопія Анкети-заяви, в графі якої «вкажіть бажаний кредитний ліміт по платіжній картці кредитка «Універсальна» відсутні будь-які відмітки, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі розрахунком заборгованості, із якого вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, постійно ними користувався і сплачував грошові кошти в рахунок погашення користування ними (т.1, а.с.6-8).

Таким чином, факт отримання відповідачем кредиту, який в добровільному порядку не повернув, є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Середи В.Ю. та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти них, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Середи Валерії Юріївни та Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева