Справа № 143/180/19
Провадження № 22-ц/801/180/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Марченко Л. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 рокуСправа № 143/180/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 143/180/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року, повний текст якого складено 12 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Марченко Л.В.,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з відповідача за рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). В даний час матеріальний стан позивача значно погіршився, вона працює продавцем в магазині, де отримує мінімальну заробітну плату і за останній навчальний рік дочки в Донецькому національному університеті ім. В. Стуса сплатила 18200 грн. Матеріальний стан відповідача навпаки поліпшився і крім заробітної плати він отримує інші доходи: пенсію; має земельну частку (пай), який використовує особисто; в домогосподарстві утримується 4 голови великої рогатої худоби, в тому числі 1 корова.

З цих підстав, керуючись вимогами ст. 192 СК України просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про звільнення від сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно з положеннями статей 199,200 СК України законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, лише за умови можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю і має на утриманні двох малолітніх дітей. У липні 2018 року стан його здоров`я погіршився, хвороба, яку було діагностовано біля п`яти років тому, ввійшла у форму загострення, з урахуванням чого він змушений нести значні витрати на лікування, і як наслідок його матеріальний стан погіршився.

Наявність таких обставин матеріального становища, а саме наявність захворювання, яке характеризується важким перебігом і потребує значних витрат на лікування, мінімальний розмір пенсії у зв`язку з інвалідністю та мінімальний розмір заробітної плати, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, є підставою для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, присуджених рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі №143/1116/18.

Оскільки гл. 16 СК «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» не врегульовано питання звільнення від сплати аліментів, то згідно із ст. 10 СК України до цих правовідносин застосовуються норми СК України, які регулюють подібні відносини, а саме гл. 22 СК України «Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів».

Керуючись статтями 273 СК України та ч.4 ст. 273 ЦПК України просив звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі № 143/1116/18.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів було об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено зміни майнового стану сторін з часу ухвалення рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі № 143/1116/18.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 як на підстави для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти, існували на час ухвалення рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі № 143/1116/18, яким вже було надано оцінку при вирішенні справи про стягнення аліментів. При цьому встановлена ОСОБА_2 ІІІ група інвалідності з серпня 2019 року була знята.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що обставинам стану його здоров`я вже була надана оцінка під час ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки у цій справі обставини щодо його діагнозу, потребу в періодичному лікуванні не досліджувалися, а висновок суду про можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ґрунтувався лише на визнанні позову відповідачем, однак на той момент ОСОБА_2 не знав і не міг знати, що його хвороба увійде в стан загострення, що зумовить необхідність постійного нагляду лікарів. Єдиним джерелом існування відповідача-позивача є заробітна плата, а на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, що не дозволяє надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, а тому не переглядається в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що згідно з рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі №143/1116/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку на час навчання, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої особи, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року і до закінчення дочкою навчання, але небільше як до досягнення нею 23 років (а. с. 15).

Судом у цій справі встановлено, що батько має можливість надавати дочці матеріальну допомогу, хоча є особою з інвалідністю та має на утриманні інших малолітніх дітей. Також в рішенні встановлено, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

На підставі акта огляду МСЕК №578 від 07 вересня 2016 року, згідно з наказом №57 МОЗ України ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності на строк до серпня 2019 року (а.с. 79).

Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 термін його дії встановлено до 31 липня 2019 року (а.с. 51).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 80).

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 03 грудня 2018 року № 2060 до складу сім`ї ОСОБА_2 входять ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_4 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 82).

ОСОБА_2 працює у відділі освіти Погребищенської РДА на посаді завгоспа Борщагівської ЗОШ І-ІІ ст. та за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року отримав дохід в сумі 33019,38 грн, в тому числі утримано аліментів 6944,42 грн, що підтверджується довідкою №384 від 10 вересня 2019 року (а.с. 125).

З відповіді Пенсійного фонду України № від 21 листопада 2018 року про осіб-боржників, які отримують пенсію, видно, що розмір пенсії ОСОБА_2 становив 1452 грн (а.с. 21).

Як видно з виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №1133 ОСОБА_2 з 02 липня 2018 року по 20 липня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті епідеміології та інфекційних захворювань ім. Д.В. Громашевського (м. Київ). Діагноз енцефаломієлополірадикулоневрит змішаної етіології (вірусно-аутоімунний); з астенічним синдромом, координаторними та пірамідними порушеннями; Остеохондроз хребта. Згідно з анамнезом хвороби хворіє протягом п`яти років. ОСОБА_2 отримав лікування, виписаний в задовільному стані, рекомендовано продовження лікування амбулаторно за місцем проживання, спостереження невролога за місцем проживання, призначено курс медикаментозного лікування (а.с.87-88).

На лікування та проведення обстежень ОСОБА_2 були понесені витрати, що підтверджується видатковою накладною від 05 липня 2018 року на суму 1136,75 грн (а.с. 86), ордером № 811185 від 03 липня 2018 року на суму 815 грн (а.с. 83), фіскальними чеками за період з 02 липня 2018 року по 20 липня 2018 року, а також з 20 серпня 2018 року по 22 серпня 2018 року (а.с. 84-85).

Згідно з довідкою Інституту епідеміології та інфекційних захворювань ім. Д.В. Громашевського (м. Київ) від 20 серпня 2018 року за результатами огляду в динаміці ОСОБА_2 рекомендовано продовження медикаментозного лікування (а.с. 93).

В подальшому ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті епідеміології та інфекційних захворювань ім. Д.В. Громашевського (м. Київ) з 29 жовтня 2018 року по 12 листопада 2018 року, та з 14 травня 2019 року по 27 травня 2019 року, що підтверджується виписками з історії хвороби стаціонарного хворого №1839 та №856 (а.с. 94-95, 107).

Згідно з медичною карткою стаціонарного хворого №856 перебіг хвороби середньо-тяжкий, після отриманого лікування у 2018 році стан погіршився, в зв`язку з чим був госпіталізований для подальшого обстеження і лікування. Був виписаний з вираженим покращенням для подальшого лікування у невролога за місцем проживання, рекомендовані ряд обстежень, призначено курс медикаментозного лікування.

Відповідно до консультативного висновку в.о. зав.відділом нейроінфекції Інституту епідеміології та інфекційних захворювань ім. Д.В. Громашевського (м. Київ) від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_2 вчергове призначено курс медикаментозного лікування (а.с. 131).

В період з 10 жовтня 2019 року по 24 жовтня 2019 року ОСОБА_2 проходив ряд обстежень, в зв`язку з якими ніс витрати, а також витрати на придбання ліків, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.126-130) та копіями фіскальних чеків (а.с. 132).

Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_2 пред`явив вимогу про припинення обов`язку щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , присуджених рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у справі №143/1116/18 з підстав погіршення стану свого здоров`я, викликаного загостренням його хвороби, внаслідок чого погіршився його матеріальний стан, а також мінімальним розміром пенсії та заробітної плати, а також перебуванням на його утриманні двох малолітніх дітей.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18.

Таким чином, норма ст. 273 ЦПК України поширюється на спірні правовідносини

З аналізу змісту норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання видно, що однією із обов`язкових умов виникнення такого обов`язку є можливість батьків надавати матеріальну допомогу дитині.

Отже, за наявності обставин, які свідчать, що після ухвалення рішення про присудження аліментів, можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, сину у платника аліментів відсутня, останній може ставити у судовому порядку питання про зміну розмірів платежів або звільнення від них.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставинам перебування на утриманні ОСОБА_2 двох малолітніх дітей уже була надана оцінка при вирішенні судом справи про присудження аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, докази зміни розміру заробітної плати та пенсії на час звернення ОСОБА_2 з цим позовом надані не були.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини щодо хвороби ОСОБА_2 були враховані при визначенні розміру аліментів при ухваленні рішення від 04 жовтня 2018 року і залишилися незмінними на час звернення з позовом про звільнення від обов`язку сплати аліментів.

Так, рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області рішення від 04 жовтня 2018 року у справі № 143/1116/18 при визначенні розміру стягуваних аліментів було враховано, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю, однак будь-яка оцінка доказів щодо несення відповідачем витрат на лікування, пов`язаних з його хворобою у цьому рішенні відсутня.

Відповідач хворіє з 2013 року і на час ухвалення рішення від 04 жовтня 2018 року він пройшов відповідне лікування в Інституті епідеміології та інфекційних захворювань ім. Д.В. Громашевського з 02 липня 2018 року по 20 липня 2018 року, при цьому визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про сплату аліментів в сумі 1/6 частки від його заробітку.

Однак, як було встановлено вище, з часу ухвалення вищевказного рішення ОСОБА_2 продовжує періодично проходити стаціонарне лікування у зв`язку з діагностованою хворобою, перебіг хвороби середньо-тяжкий, після покращення, стан здоров`я періодично погіршується, що зумовлює необхідність подальших обстежень та витрат на ліки. Таке лікування носить систематичний і тривалий характер, здійснюється за межами проживання відповідача, що зумовлює додаткові витрати на проїзд.

В справі відсутні належні та допустимі докази, що на час ухвалення рішення суду від 04 жовтня 2018 року стан здоров`я платника аліментів та викликані ним витрати на лікування є аналогічними тим, які існують після ухвалення зазначеного рішення.

Наявність вказаної хвороби відповідача вже протягом п`яти років не є беззаперечною обставиною, що її перебіг, характер, курс, тривалість лікування є незмінними.

Як встановлено з матеріалів справи станом на 2019 рік ОСОБА_2 нараховувалася заробітна плата в мінімальному розмірі 4173, 00 грн (а.с. 125). Розмір отримуваної пенсії становив 1452 грн (а.с. 21).

Водночас витрати на лікування, які несе відповідач після ухвалення рішення від 04 жовтня 2018 року є значними в порівнянні з отримуваним ним доходом, розмір таких витрат підтверджений зібраними у справі доказами.

Залишок коштів після здійснення витрат на лікування є таким, що не забезпечує мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення відповідача, на утриманні якого також перебуває двоє малолітніх дітей.

Допустимі докази інших видів доходів ОСОБА_2 суду не надано.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що обставини стану здоров`я та матеріального становища ОСОБА_2 з часу ухвалення рішення суду від 04 жовтня 2018 року істотно змінилися в бік погіршення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що становище ОСОБА_2 не погіршилося, оскільки у серпні 2019 року з нього знята ІІІ групи інвалідності.

Однак такий висновок є помилковим і суперечить обставинам справи.

Неспростованим залишається факт хвороби ОСОБА_2 і несення у зв`язку з цим витрат на лікування, що підтверджено відповідною медичною документацією, обставини одужання відповідача судом не встановлені, а саме по собі закінчення строку, на який була встановлена інвалідність ІІІ групи, з яким пов`язується необхідність повторного огляду, на ці обставини не впливає і не спростовує їх.

Суд не дав належної оцінки доводам відповідача про те, що з серпня 2019 року йому не виплачується пенсія за інвалідністю через закінчення строку дії посвідчення.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України від 22 листопада 2019 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області ( у Погребищенському районі) , але пенсію не отримує з 31 липня 2019 року (а.с. 160).

Отже, ОСОБА_2 надав допустимі, належні та достатні докази на підтвердження своїх доводів, що з часу ухвалення 04 жовтня 2018 року рішення Погребищенського районного суду Вінницької області його стан здоров`я погіршився, що зумовлює необхідність несення значних витрат на лікування, що в порівнянні з його доходом не дає можливості забезпечити необхідний матеріальний рівень для нього та двох інших малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а як наслідок можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Оскільки доведеними є обставини відсутності однієї з обов`язкових умов наявності обов`язку батька щодо утримання повнолітньої дочки, яка подовжує навчання: можливість надавати таку матеріальну допомогу, позов ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів за рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року підлягає до задоволення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, в цій частині апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанцій про оплату судового збору до суду першої інстанції ОСОБА_2 оплатив судовий збір в розмірі 768,4 грн (а.с.74), до суду апеляційної інстанції в розмірі 1 152,6 грн, а всього 1921 грн, а отже цю суму необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим та на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вимог ОСОБА_2 про звільнення його від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі № 143/1116/18.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Рішення суду в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник