П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 758/6246/20

Номер провадження № 22-ц/824/9800/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Васильченка О. В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви в якій просила: витребувати з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином засвідчену копію приватизаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 , включаючи свідоцтво про право власності від 26 грудня 2019 року, Розпорядження № 230 від 26 грудня 2019 року та копії всіх інших документів; витребувати з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином засвідчені копії реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна 000 яким виступає квартира АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що починаючи з 2007 року ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 проживають в квартирі АДРЕСА_1 . Вказану квартиру було надано її чоловіку Київською міською державною адміністрацією, як тимчасове житло для співробітника міліції. За час проживання в даній квартирі заявником та членами її сім`ї було здійснено ряд невід`ємних поліпшень у квартирі.

Заявник зазначає, що 27 червня 2014 року вона звернулась із заявою до Подільської РДА щодо вирішення житлового питання з приводу визначення правового статусу вищевказаної квартири на яке отримала лист № 106-106/ОП/Т-505-756, яким у задоволенні її прохання було відмовлено.

Заявник зазначає, що з 22 квітня 2008 року вона у складі сім`ї з трьох осіб перебуває на квартирному обліку.

23 квітня 2020 року за місцем проживання заявника звернувся раніше не знайомий сім`ї чоловік ОСОБА_4 , який повідомив останнім, що вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Таким чином, на думку заявника, житлові права її сім`ї є порушеними.

Пізніше, заявнику стало відомо про наявність рішення Подільського районного суду міста Києва про вселення ОСОБА_4 до приміщення спірної квартири.

Заявник зазначає, що на теперішній час вона з родиною проживає у вищевказаній квартирі, однак ОСОБА_4 систематично вчиняє різного роду протиправні дії.

Так, листом № 106-3260 Подільської РДА від 06 травня 2020 року в наданні копій документів з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , заявнику було відмовлено.

Заявник зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», реєстраційна справа містить відомості про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, а відтак, заявниця не в змозі самостійно отримати копію реєстраційної справи квартири АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що зазначені нею документи необхідні для доведення обставин незаконності приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , оскільки така приватизація порушила права заявника та членів її родини та відбулась всупереч порядку, визначеним чинним законодавством України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, відмовлено (а.с. 53-54).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, 17 червня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків викладених в рішенні суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 2007 року ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 проживають в квартирі АДРЕСА_1 , крім того, сім`я регулярно сплачує послуги електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. Вказана квартира була надана ОСОБА_2 як тимчасове житло для співробітника міліції Київською міською державною адміністрацією.

27 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Подільської РДА щодо вирішення житлового питання з приводу визначення правового статусу квартири АДРЕСА_1 та просила передати вказану квартиру у власність сім`ї.

Листом № 106-106/ОП/Т-505-756 Подільська РДА повідомила заявнику про те, що згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 червня 2005 року № 917, віднесення мешканців будинку АДРЕСА_2 на постійне місце проживання здійснювалось за рахунок залучених коштів інвесторів. Таким чином, у вищевказаному проханні заявнику було відмовлено.

Скаржник зазначає, що з 22 квітня 2008 року вона перебуває на квартирному обліку у складі сім`ї з трьох осіб.

Так, за час проживання заявника з сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 , ними за власні кошти було здійснено ряд невід`ємних поліпшень у вказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року до родини ОСОБА_5 звернувся раніше невідомий їм чоловік ОСОБА_4 який повідомив родині, що вищевказана квартира належить йому на праві приватної власності та просив звільнити вказану квартиру.

Скаржник зазначає, що з сайту судової влади їй стало відомо про наявність рішення Подільського районного суду міста Києва про вселення ОСОБА_4 у спірну квартиру, проте, скаржник та члени її сім`ї до участі у даній справі не залучались.

На думку скаржника, той факт, що з моменту вселення ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 та до квітня 2020 року останній жодного разу не прибував до даної квартири, крім того, на момент вселення, останній працював на посаді юрисконсульта Подільської РДА дають підстави припускати, що ОСОБА_4 перебував у протиправній змові з іншими посадовими особами Подільської РДА дії яких носили фіктивний характер та були спрямовані на протиправне заволодіння майном комунальної власності шляхом створення юридичних підстав для його приватизації.

Скаржник зазначає, що на теперішній час вона з родиною продовжує проживати у вказані квартирі, однак ОСОБА_4 систематично вчиняє дії, які мають протиправний характер.

Так, на запит адвоката скаржника з приводу отримання документів щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 було отримано лист від Подільської районної державної адміністрації від 06 травня 2020 року про відмову у наданні документів. Таким чином, висновок суду про те, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідних державних органів та не змогла отримати вказані документи, не відповідає фактичним обставинам справи.

Скаржник посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», реєстраційна справа містить відомості про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, а відтак, заявниця не в змозі самостійно отримати у реєстратора копії реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна 000, яким виступає квартира АДРЕСА_1 .

Скаржник зазначає, що зазначені нею документи необхідні для доведення обставин незаконності приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , оскільки така приватизація порушила права заявника та членів її родини та відбулась всупереч порядку, визначеним чинним законодавством України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

17 липня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_4 з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу, без змін.

ОСОБА_4 зазначає, що на даний час в Подільському районному суді міста Києва перебуває його позов про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , до якого, зокрема, додано копії документів, які заявник намагається витребувати. Таким чином, подання вказаного клопотання, на думку ОСОБА_4 , спрямоване на затягування розгляду справи про її виселення. Крім того, заявник жодним чином не обґрунтовує можливість втрати витребовуваних нею доказів, їх знищення чи пошкодження або неможливість чи утруднення їх отримання в рамках відкритого позовного провадження.

У судовому засіданні скаржник та її представник - адвокат Власенко Д. О. підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

ОСОБА_4 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у зв`язку з чим, колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи скаржника та її представника, заперечення ОСОБА_4 , з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, заявником не підтверджено того, що вона зверталася до відповідних державних органів та не змогла отримати вищевказані документи та не навела жодних доказів того, що даний засіб доказування (копія приватизаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право власності від 26 грудня 2019 року; Розпорядження № 230 від 26 грудня 2019 року; копія реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна 000 яким виступає квартира АДРЕСА_1 ) може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 22 квітня 2008 року у складі сім`ї з трьох осіб (а.с. 20).

Згідно листа Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, остання не може надати запитувану заявником інформацію, щодо надання засвідчених копій документів з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона містить інформацію з обмеженим доступом (а.с. 21-22).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (а.с. 34).

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина перша статті 117 ЦПК Українимістить перелік вимог до заяви про забезпечення доказів, зокрема у заяві необхідно зазначити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Так, заявник, звертаючись із заявою про забезпечення доказів, мотивувала її вимоги тим, що вказані в ній документи необхідні для можливості подальшого звернення до суду та доведення обставин незаконності приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

Як вбачається з листа № 106-3260 від 06 травня 2020 року, адвокат Власенко Д. О. в інтересах ОСОБА_1 звертався до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з адвокатськими запитами щодо надання засвідчених копій документів з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 , разом з тим, останньому було відмовлено у наданні вказаної інформації, оскільки запитувана інформація та документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, враховуючи що копії приватизаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 необхідні заявнику для доведення обставин незаконності приватизації вказаної квартири, в якій вона проживає з сім`єю, а також те, що адвокат Власенко Д. О. в інтересах ОСОБА_1 звертався до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з адвокатськими запитами щодо отримання копій документів та інформації яка міститься в ній, в наданні яких останньому було відмовлено, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позову в частині витребування приватизаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для витребування реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна, яким є квартири АДРЕСА_1 , оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що в заявника існують труднощі у її отриманні, крім того, колегія суддів вважає, що на даний час документів які знаходяться в матеріалах приватизаційної справи достатньо для подальшого звернення до суду з метою захисту свої прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2020 року - скасувати в частині відмови у витребуванні з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації приватизаційної справи.

Клопотання про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином засвідчену копію приватизаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 27 липня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова