Провадження №2/225/171/2020
Справа №225/7998/19
20 січня 2020 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Качаленко Є.В.
за участю секретаря судового засідання - Федорцової І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та дозволу батька,-
У листопаді 2019 року з Приазовського районного суду Запорізької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та дозволу батька, в обґрунтування позову позивач зазначила наступне.
З відповідачем ОСОБА_2 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2013 року. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом із нею у м . Маріуполь Донецької області за адресою: провулок Новосельський, буд.81 . З відповідачем з грудня 2018 року зв`язок втрачено і теперішнє місцезнаходження його їй невідомо. Вказане унеможливлює отримання письмового дозволу на виїзд дитини за межі України, а саме: до м.Донецька, м.Новоазовська, Криму та до Російської Федерації для побачення з рідними (бабусею та дідусем) та для оздоровлення дитини в період з 01.11.2019 року до досягнення дитиною 16 років. Поїздка до м.Донецька та до м.Новоазовська, Криму та Російської Федерації здійснюється для оздоровлення та відпочинку дитини на короткочасні терміни без мети постійного проживання за межами України. Викладене стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області з 16.11.2018 року, актовий запис №1, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7)
Від спільного шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8)
Відповідно до довідки алерголога від 22.08.2019 року, малолітній ОСОБА_3 встановлено діагноз поліноз ат.дерматит (а.с.10)
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається потреба оформлення пропуску на в`їзд малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на непідконтрольну територію України Донецької області (м. Донецьк, м. Новоазовськ, Донецької області та АРК), а також виїзд дитини за кордон (Російська Федерація) мета таких поїздок - відвідування і спілкування дитини з родичами, а також відпочинок та оздоровлення дитини.
Отримання нотаріальної згоди відповідача ОСОБА_2 на виїзд дитини на непідконтрольну територію, вивезення дитини за кордон - об`єктивно неможливо.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування.
Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Статтею 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ «Крим», керуючись нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - мають право перетнути адміністративний кордон між ВЕЗ «Крим» та іншою територією України за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», яка регулює питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року - в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Відповідно до пунктів 3-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З наведеного слідує, що чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на перетин державного кордону, лінії зіткнення територій проведення Операції об`єднаних сил без згоди батька, не позбавленого батьківських прав.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 як мати має право на самозахист дитини і несе повну відповідальність за її життя, здоров`я, та в`їзд доньки у супроводі позивача на тимчасово непідконтрольну територію м. Донецька, м. Новоазовська та Автономної республіки Крим пов`язаний з необхідністю відвідування родичів, що повністю відповідає інтересам неповнолітньої доньки, при тому, що нормами діючого законодавства не встановлено обмеження щодо в`їзду дітей на тимчасово окуповану територію, - суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу позивачу ОСОБА_1 на в`їзд/виїзд на тимчасову окуповану територію разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2013 року народження, без згоди батька ОСОБА_2 строком до виповнення ОСОБА_3 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині надання тимчасового дозволу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження, за кордон, а саме територію Російської Федерації - суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на в`їзд/виїзд дитини за кордон, а саме території Російської Федерації без згоди батька, суд, враховує мету такої поїздки, а саме оздоровлення та відпочинок дитини та вважає, що виїзд дитини до зазначеної позивачем країни відповідатиме інтересам малолітньої. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок та оздоровлення.
При цьому, приймаючи до уваги зазначені вище положення законодавства, суд може надати дозвіл на в`їзд/виїзд дитини за кордон без згоди батька одноразово. З урахуванням обставин справи, віку дитини, тимчасовий дозвіл на в`їзд/виїзд малолітній дитині ОСОБА_3 за кордон до Російської Федерації, слід визнати доцільним строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили. При виникненні знов питання про необхідність виїзду дитини, позивач не позбавлена права звернутися до суду з аналогічним позовом.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, а відтак підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280, 288, 289 ЦПК України,
Позовні вимоги задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий в`їзд/виїзд на територію/з території м.Донецька та м.Новоазовськ (район проведення Операції Об`єднаних сил), а також тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим неповнолітній дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до виповнення ОСОБА_3 16 років, тобто включно по ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати дозвіл на тимчасовий в`їзд/виїзд на територію/з території Російської Федерації неповнолітній дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення назад до України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.В. Качаленко