Справа № 489/86/20
Номер провадження 2/489/1211/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

представника позивача ОСОБА_1 О. ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 Т ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_5 (далі-позивач) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (далі-відповідач), третя особа - ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання здійснити демонтаж та перенесення частини магістрального газопроводу

встановив

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" та просила зобов`язати відповідача здійснити демонтаж та перенесення частини магістрального газопроводу, що проходить вздовж тильної сторони господарської будівлі літ "В-2" по земельній ділянці 9 АДРЕСА_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 організація " АДРЕСА_3 ", для проведення будівельних робіт по укріпленню господарської будівлі літ "В-2" та прибудови літ "в-2".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору дарування садового будинку та земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1488, ОСОБА_7 подарував своїй дружині ОСОБА_5 та своєму синові ОСОБА_6 в рівних частках садовий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 громадська організація.

Згідно висновку експерта № 19-599 судової будівельної - технічної експертизи від 17.09.2019 технічний стан будівель характеризується як "задовільний", тобто "елементи будівель взагалі придатні для експлуатації, однак, вимагають ремонту вже на даній стадії експлуатації". До висновку додано Робочий проект, згідно якого для проведення робіт по укріпленню будівлі необхідно демонтувати частину магістрального газопроводу та вирішити питання щодо його перенесення.

Позивач зазначає, що спочатку врізання у відповідний газопровід було здійснено виключно для забезпечення газифікації садового будинку літ А-2. В подальшому магістральний газопровід був проведений відповідачем через належну ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку № 9/10 вздовж тильної та правої господарської будівлі літ "В-2" та прибудови літ - "в-2" для постачання газу іншим споживачам. Частина магістрального газопроводу вздовж господарської будівлі літ "В-2" та прибудови літ - "в-2" не входить до Робочого проекту на газифікацію садового участка № 10 СВТ "Зорька" та Робочого проекту на газифікацію в житловому домі АДРЕСА_3 ", а тому він не належав ОСОБА_7 та не перейшов у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , так як не був призначений для постачання газу для їх потреб.

Для запобігання негативним наслідкам, що можуть статись внаслідок руйнації господарської будівлі літ "В-2" та прибудови літ - "2-в" 09.10.2019 ОСОБА_6 , через свого представника, звернувся до відповідача з заявою про необхідність здійснення демонтажу частини магістрального газопроводу для проведення будівельно - монтажних робіт по укріпленню господарської будівлі літ "В-2" та прибудови літ "в-2". Станом на 24.12.2019 відповідачем жодних дій по демонтажу те перенесенню частини магістрального газопроводу не здійснено, як і не надано обґрунтованої відповіді про відмову в задоволенні заяви.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви, пояснюючи це тим, що згідно даних АТ "Миколаївгаз", газопровід, який є предметом спору в даній справі не знаходиться в користуванні або експлуатації АТ "Миколаївгаз", тому що він був збудований не АТ "Миколаївгаз", про що й було повідомлено позивача у відповіді № 54001.З-ЛВ-1865-0120 від 15.01.2020. Зазначає, що станом на дату подання відзиву неможливо надати інформацію з архіву АТ "Миколаївгаз", щодо власників газопроводу, оскільки це займає певний час.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що оскільки АТ "Миколаївгаз" не є власником газопроводу, який є предметом спору в даній справі, то позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс).

Відповідно до п. 1 Глави 1 Розділу ІІ Кодексу газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування.

Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Пред`являючи позов про усунення перешкод у користуванні власністю саме на позивача покладається обов`язок доведення того хто саме і яким чином порушує його право.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач визначив як відповідача Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз".

Разом із цим, як зазначив відповідач, та вбачається з матеріалів цивільної справи, частина спірного газопроводу не знаходиться в користуванні або експлуатації АТ "Миколаївгаз".

За клопотанням позивача судом було витребувано інформацію щодо власника газової мережі, однак з відповіді неможливо встановити власника. Позивач не надав суду доказів того хто є власник газопроводу. Відповідач вказує на те, що акт розмежування балансової належності не складено.

Задоволення ж вимог позивача в такому вигляді, в якому вони заявлені до АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" призведе до порушення прав власників спірної частини магістрального газопроводу.

Крім того, позивач посилався на п. 3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2494 та зазначив, що оператор газорозподільної системи забезпечує укладення актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по об`єктах побутових споживачів протягом двох років з дня набрання чинності цією постановою.

Судом встановлено, що Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін не укладався та позивач до суду з цього приводу не звертався та не оскаржував бездіяльність АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз".

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання здійснити демонтаж та перенесення частини магістрального газопроводу, оскільки позивачем не доведено, хто саме здійснює перешкоди у користуванні його власністю.

На підставі вищевказаного та керуючись ст. ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання здійснити демонтаж та перенесення частини магістрального газопроводу.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", , адреса: 54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.07.2020.

Суддя В. В. Кокорєв