ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець Вадим Валентинович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець Вадима Валентиновича щодо реалізації майна на електронних торгах та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець Вадима Валентиновича щодо реалізації майна на електронних торгах та зобов`язання вчинити дії посилаючись на те, що між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту за яким кредитор надав у тимчасове користування кошти у розмірі 26250 дол. США. Одночасно було укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю за договором кредиту двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . За рішенням суду з неї було стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 248677,92 грн. Рішення набрало законної сили та видано виконавчий лист.

19.09.2019 року приватним виконавцем Кравцем В.В. відкрито виконавче провадження на підставі вказано виконавчого листа. Випадково скаржнику стало відомо про перебування її іпотечного майна, як лоту № 385579, на електронних торгах ДП «СЕТАМ», без рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що приватний виконавець вчинив дії щодо реалізації майна боржника без рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, без повідомлення боржника (іпотекодержателя), за наявності реєстрації та проживання малолітніх дітей, при наявності майна на яке можливо звернути стягнення.

В ході розгляду скарги, ОСОБА_1 змінила підстави скарги та просила визнати дії приватного виконавця Кравець В.В. щодо реалізації майна на електронних торгах неправомірними, зобов`язати приватного виконавця винести постанову про зупинення проведення виконавчих дій щодо реалізації майна боржника лоту № 385579 на електронних торгах, направивши її організатору, зобов`язати приватного виконавця провести виконавчі дії щодо зняття лоту № 397174 (уцінений лот № 385579) з електронних торгів ДП «СЕТАМ».

В судове засідання скаржник та її представник не з`явилися, через канцелярію суду від представника надійшла заява в якій просив скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, справу розглянути у їх відсутність.

В судове засідання приватний виконавець Кравець В.В. не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «Укрсоцбанк» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові матеріали скарги, наявні у справі письмові докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При розгляді скарги судом встановлено, 08 листопада 2007 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №380/1691/07-Ж, згідно умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 26 250,00 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 04/І-830, посвідченим 08.11.2007 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, житловою площею 29,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №380/1691/07-Ж від 08 листопада 2007 року в розмірі 248 677,92 грн. та судові витрати у розмірі 2 076,18 грн.

На виконання вказаного рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області 11.12.2015 року був виданий виконавчий лист № 381/2719/15-ц.

На підставі виконавчого листа від 11.12.2015 року приватним виконавцем Кравець В.В. 19.09.2019 року відкрито виконавче провадження № 60108659 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором №380/1691/07-Ж від 08 листопада 2007 року у розмірі 248 677,92 грн.

Згідно роздруківки з інтернет сайту ДП "СЕТАМ" проведення електронних торгів, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , була виставлена на електронні торги під номером лоту 385579, датою проведення 02.12.2019 року. Торги не відбулися.

В подальшому скаржником отримано лист - повідомлення Державного підприємства "Сетам" про те, що на виконання абзацу четвертого пункту 2 розділу УІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року №1301/29431, відбудеться реалізація предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота 397174 (уцінено лот № 385579), відомості про предмет іпотеки двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , день та час проведення торгів - 15.01.2020 року о 09:00 год., початкова ціна - 154499,46 грн.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, Бондар Т.А. зазначала про порушення виконавцем чинного законодавства, зокрема, положень частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до Іпотечного договору від 08.11.2007 року, укладеного між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 в забезпечення зобов`язання за Кредитним договором № 380/1691/07-Ж від 08.11.2007 року, передано в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно з абз. 3 п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Відповідно до абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку").

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Розділом VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 48 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом у Постанові від 21.11.2019 року справа №754/19912/14-ц, провадження №61-623св19, який в силу ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, передача на реалізацію предмета іпотеки в ході примусового виконання рішення суду дозволяє виконавцю передавати предмет іпотеки без рішення суду але за певних умов, і однією з таких умов є відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 010168, на підставі рішення Степанецької сільської ради народних депутатів від 02.08.2002 рок, ОСОБА_1 передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,95 га, яка розташована на території Степанецької сільської ради.

Також, згідно трудового договору № 82 від 05.02.2019 року укладеного між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , остання, працює продавцем продовольчих товарів та отримує заробітну плату у розмірі 4400 грн. на місяць.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно відомостей про місце проживання боржника вона зареєстрована в АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України Серії НОМЕР_1 виданого Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області 29.07.2005 року.

Отже, приватний виконавець всупереч вищевказаним нормам, без належних на то підстав та з порушенням визначеної Законом України «Про іпотеку» процедури, Закону України «Про виконавче провадження» розпочав здійснювати стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , чим порушив права боржника та норм чинного законодавства України.

Відповідно до п.2. Розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431, підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є, зокрема, рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна.

Згідно п.2. Розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна можливість зупинення судом реалізації арештованого майна, узгоджується з приписами п.3 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", за якими виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, та ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", за якими оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про зупинення судом реалізації арештованого майна, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене та враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447,450,451 ЦПК України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, закону України «Про іпотеку», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець Вадим Валентинович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець Вадима Валентиновича щодо реалізації майна на електронних торгах та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича у відкритому виконавчому провадженні № 60108659 щодо реалізації майна, а саме квартири АДРЕСА_1 на електронних торгах неправомірними.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича поновити порушене право та винести постанову про зупинення проведення виконавчих дій щодо реалізації майна боржника лоту № 385579 на електронних торгах через електронний ресурс Державного підприємства «СЕТАМ» та направити її організатору електронних торгів.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича провести виконавчі дії щодо зняття лоту № 397174 (уцінений лот № 385579), а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей