КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/26456/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/1875/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Товариство з додатковою відповідальністю

«Страхова компанія «ВІДІ - страхування»

відповідачі ОСОБА_1

Товариство з додатковою відповідальністю

Страхова компанія «Альфа - Гарант»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування», подану через представника Невідомого Олександра Миколайовича, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням Фролової І.В. у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» про відшкодування шкоди, стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

у липні 2019 рокуТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТзДВ «СК «Альфа - Гарант», в якому просило стягнути з відповідачів 4 998, 79 грн, як відшкодування шкоди; стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» страхове відшкодування в розмірі 3 768, 44 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 02.03.2018 між ОСОБА_2 та ТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23.07.2018 по вул. Лятошинського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Juke, р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля DAF, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

22.08.2018 постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

18.09.2018 до ТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» звернулася ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 23.07.2018.

03.10.2018 ТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 27 618,97 грн, відтак згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТзДВ «Альфа - Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3804114.

17.10.2018 вони звернулися до ТзДВ СК «Альфа - Гарант» із заявою про стягнення страхового відшкодування у сумі 27 618,97 грн, проте останнє сплатило лише 18 851,74 грн та в телефонному режимі працівник товариства повідомив, що даною виплатою товариство вважає свої зобов`язання виконаними у повному обсязі.

25.03.2019 вони звернувся до ОСОБА_1 з вимогою сплатити франшизу та різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою, що разом складає 8 767,23 грн, проте останній відмовився здійснити відшкодування завданих збитків.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.08.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan Juke, р.н. НОМЕР_1 складає 23 620,18 грн. Для повного виконання взятих на себе згідно з Полісом зобов`язань ТзДВ «Альфа - Гарант» мало здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі оціненої шкоди за мінусом франшизи 1 000,00 грн, що становить 22 620,18 грн. Відповідно розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 3 768,44 грн (22 620,18 грн - 18 851,74 грн). Згідно з актом виконаних робіт ТОВ «ВІДІ-САНРАЙЗ» № ІСзСА-014721 від 16.11.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Juke, р.н. НОМЕР_1 складає 27 618,97 грн, відтак для повного відшкодування шкоди ОСОБА_1 має сплатити 4 998,79 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку мало здійснити ТзДВ СК «Альфа - Гарант».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТзДВ «СК «ВІДІ - Страхування» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом безпідставно було застосовано до спірних правовідносин ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України та не застосовано ст. 1192, 1194 ЦК України та ст. 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які підлягали застосуванню. Суд хоч і послався на ст. 22 цього Закону, проте проігнорував зміст цієї норми. За звітом вартість матеріального збитку становить 23 620,18 грн, а тому ТзДВ СК «Альфа - Гарант» повинно здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 22 620,18 грн, враховуючи, що франшиза складає 1 000 грн. Суд не врахував, що звіт є попереднім оціночним документом, проте повна вартість коштів, які витрачено на відновлення автомобіля відображено в акті виконаних робіт, а тому решту суми має сплатити особа, яка є винною у ДТП. Позивач у апеляційній скарзі посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 676/518/17 та від 13.06.2019 у справі № 587/10180/16-ц.

У відзиві представник ТзДВ «Альфа - Гарант» Білинова А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що звіт, наданий позивачем не є належним доказом, оскільки за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлення розміру та характеру збитків покладено на страховика цивільно - правової відповідальності. Натомість звіт виготовлено без їх участі. Акт виконаних робіт та рахунок - фактура також не є належними доказами, оскільки не враховує ступніть зносу автомобіля. Крім того, цей акт складено 16.11.2018, а ремонтні роботи проведені 03.10.2018, через 4 місяці після складання рахунка-фактури, та ціни на автозапчастини, що замінюються та вартість нормо-годин значно завищено. Належним доказом може бути акт автотоварознавчого дослідження, проте такий документ не надано. 25.07.2018 позивач звернувся до них із заявою про настання страхового випадку. Вони звернулися до експерта з питання визначення вартості матеріального збитку, за висновком якого сума збитку складає 19 851,74 грн. Враховуючи, що за умовами договору франшиза складає 1 000 грн, позивачу було перераховано 18 851,74 грн. Вважає, що свої договірні зобов`язання вони виконали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 23.07.2018 за участю автомобіля «ДАФ» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зокрема, відповідно до довідки, виданої УПП в м. Києві автомобіль «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження задньої лівої частини.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2018 винним у вчиненні даної ДТП визнано ОСОБА_1

На підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 02.03.2018, CLAU № 11059, укладеного між ТзДВ «СК «Віді - страхування» та ОСОБА_2 автомобіль «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 на час ДТП був застрахований.

ОСОБА_2 звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та отримав від ТзДВ «СК «Віді - страхування» страхове відшкодування у сумі 27 618,97 грн відповідно до платіжного доручення від 03.10.2018.

Виплата страхового відшкодування проведена відповідно до страхового акта № 2265 від 01.10.2018, виходячи з рахунку офіційного дилера автомобілів марки «NISSAN» в Україні ТОВ «ВІДІ-САНРАЙЗ» № ІСзС-0012620 від 08.08.2018.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу № 4466, складеного 08.08.2018 СПД ФО-П ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 станом на 27.07.2018 складає 23 620,18 грн.

На час ДТП цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «ДАФ» н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ТзОВ «СК «Альфа-Гарант».

05.10.2018 позивач звернувся до ТзОВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про сплату страхового відшкодування та 22.10.2018 ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 18 851, 74 грн.

Позивач звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з проханням здійснити доплату в розмірі 8 767, 23 грн, проте отримав відмову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_1 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ТзДВ «СК «Альфа - Гарант». Позивач не звертався до «СК «Альфа - Гарант» із заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, та відповідно не отримував відмову страховика у виплаті страхового відшкодування. Суд зазначив, що враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа - Гарант» то позивач мав самостійно звернутись до цього товариства із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик ТзДВ «СК «Віді - страхування» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, інтим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу,

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

За змістом Закону № 1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, а договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з викладено можна зробити висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За матеріалами справи встановлено, що цивільна відповідальність завдавача шкоди на час ДТП була застрахована у ТзОВ «СК «Альфа-Гарант», яка визнала дану ДТП страховим випадком та сплатила страхове відшкодування.

Таке страхове відшкодування сплачено позивачу, оскільки за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 02.03.2018, укладеним між ТзДВ «СК «Віді - страхування» та ОСОБА_2 автомобіль потерпілого «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 на час ДТП був застрахований та на виконання умов договору позивач сплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 .

Відтак у даному спорі правовідносини виникли щодо відшкодування збитків у порядку суброгації, а не регресу, оскільки позивач, відшкодувавши потерпілому шкоду, завдану внаслідок ДТП, набув тим самим права потерпілого на відшкодування з винної особи чи страховика, у якого було застраховано цивільну - правову відповідальність винної у ДТП особи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться та помилково відмовив у позові з тих підстав, що позивач не звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу.

ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» не заперечувало проти виплати страхового відшкодування та спору між страховими компаніями щодо права на стягнення такого відшкодування немає.

Спір виник щодо розміру страхового відшкодування, а не щодо права на таке відшкодування.

Відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір по суті колегія судів виходить з наступного.

Позивач просив стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 3 768,44 грн. Дана сума є різницею між вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_1 , який визначений у звіті від 27.07.2018 та сумою вже сплаченою ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» (23 620,18-18 851,74).

Заперечуючи проти правильності визначення розміру матеріального збитку ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» посилається на те, що цей звіт виготовлено без їх участі. За висновком експерта, до якого вони звернулися з питання визначення вартості матеріального збитку розмір такої шкоди складає 19 851,74 грн.

Разом з тим, висновку, на який посилається відповідач останній не надав, а ремонтна калькуляція не може вважатися ні висновком, ні звітом про розмір матеріальної шкоди (а.с. 102, 103). Відповідач зазначив, що належним доказом може бути лише акт автотоварознавчого дослідження, проте такий документ на спростування звіту, наданого позивачем він також не надав, клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи не заявляв.

Звіт, наданий позивачем відображає пошкодження автомобіля, які виникли внаслідок ДТП, є попереднім визначенням вартості відновлювального ремонту та узгоджується з актом виконаних робіт від 16.11.2018, згідно з яким за ремонт автомобіля сплачено 27 618,97 грн.

Автомобіль «Nissan Juke» н.з. СА 1598 СВ, 2017 року випуску, а ДТП сталася у 2018 році, а тому коефіцієнт фізичного зносу при визначенні розміру відшкодування не застосовується. Автомобіль має гарантію, відтак потерпіла особа не може обирати будь - яке інше СТО, крім офіційного дилера «Ніссан», оскільки в іншому випадку не зберігається гарантія на автомобіль, що є загальновідомим фактом. До того ж позивач просить стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» матеріальний збиток, виходячи із розміру, який визначено у звіті,а не у акті виконаних робіт.

Відтак позов в частині вимог до з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення 3 768,44 грн підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено такі вимоги належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовані.

Також законними є вимоги позивача до ОСОБА_1 в частині стягнення з останнього 1 000 грн, оскільки ця сума є франшизою і не сплачується страховою компанією, у якій застрахована цивільно - правова відповідальність завдавача шкоди.

Разом з тим, вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з останнього різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сумою, визначеною у звіті (27 618,97 -23 620,18) не ґрунтуються на вимогах ст. 1194 ЦК України, оскільки згідно з полісом цивільно-правової відповідальності ліміт відповідальності становить 100 000 грн.

Оскільки вартість матеріального збитку не перевищує ліміту відповідальності, встановленого полісом, то такі вимоги до завдавача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого застрахована не можна визнати законними та обґрунтованими, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Позивач сплатив судовий збір при подачі позову у сумі 1 921 грн, при подачі апеляційної скарги - 2 881,50 грн, що разом складає 4 802,50 грн. Судовий збір становить мінімальний розмір, а відтак зменшенню не підлягає.

Ціна позову, заявленого до ОСОБА_1 - 4 998,79 грн, задоволена частина вимог становить 20 % (1 000 грн), відтак з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 960,50 грн (4 802,50 *20%).

Решта суми судового збору підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» (4 802,50 - 960,50=3842 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасувати.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» 1 000 грн в рахунок відшкодування страхової виплати та 960,50 грн судового збору.

В решті позову до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» 3 768,44 грн в рахунок відшкодування страхової виплати та 3 842 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 21.01.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик