Справа № 202/2904/19
Провадження № 2/202/246/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Репіної А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідачів Цапліна О.К.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 . 01.02.2019 року було здійснено залиття квартири позивача, про що складено відповідний акт. Причиною залиття відповідно до акту стало утворення на стояку холодної води в квартирі АДРЕСА_2 «свища». В наслідок залиття квартири позивача пошкоджено: в житловій кімнаті АДРЕСА_3 залита окрашена стеля, люстра, ламінат на підлозі, частково наявні потьоки на стінах; в житловій кімнаті АДРЕСА_4 по всій площі залито ламінат на підлозі; в кухні залито стелю з гіпсокартону, стельові світильники, по всій площі залито ламінат на підлозі, частково наявні потьоки на стінах з гіпсокартону; в ванній кімнаті залита стеля, зашита пластиковими панелями. Позивачем за власні кошти проведено експертну оцінку на ремонт квартири після залиття, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 .. Сума збитків складає 35473,20 грн., які позивач разом з вартістю витрат за проведення експертизи у сумі 1650 грн. просила стягнути солідарно з відповідачів.

Крім того, у зв`язку із залиттям квартири позивач перенесла моральні страждання, пов`язані з необхідністю проведення ремонту та переїзду з місця мешкання на час усунення наслідків залиття. З урахуванням наведеного, позивач також просила стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2019 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

12 липня 2019 року представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав відзиви на позовну заяву в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в повному обсязі. Згідно відзиву, представником зазначено, що залиття квартири Позивача сталось в наслідок порушень з боку Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, та жодної вини з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не вбачається. Також представником зазначено, що акт про залиття квартири від 01.02.2019 не відповідає формі, визначеній законодавством і не містить необхідної інформації.

22 липня 2019 року представник відповідача Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог відносно підприємства в повному обсязі. Згідно відзиву зазначено, що відповідальними за залиття квартири позивача є власники квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , що підтверджено складеним актом про залиття від 01.02.2019 р.. Так причиною залиття в акті зазначено утворення на стояку холодної води в квартирі АДРЕСА_2 «свища». При цьому до моменту аварії заявок на ремонт від володільця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 не надходило. Зазначене вказує на винуватість у залитті квартири позивача саме власників квартири 434, а отже матеріальна та моральна шкода, завдана позивачу повинна бути стягнута з них.

25.07.2019 позивачем надано відповідь на відзиви відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ..

19.08.2019 позивачем надано відповідь на відзив Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що згідно складеного акту про залиття квартири від 01.02.2019 року відповідачі 1,2 повинні нести відповідальність за спричинені збитки. Крім того відповідач 3 також повинен нести відповідальність у зв`язку з тим що не вчинив дії по вчасному запобіганню аварії.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Також зазначила, що залиття було дуже сильним, у зв`язку з чим 3 дні знадобилось лише для того, щоб висушити квартиру. У зв`язку з чим вона з дитиною змушена була залишити житло. Після залиття, позивач за власні кошти робила ремонт. Все це в сукупності завдавало їй та її родині моральні страждання.

Представник відповідачів 1,2 щодо позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що аварія сталась на міжповерховому шві, що належить до відповідальності балансоутримувача, тобто - відповідача 3.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що його провини у залитті квартири позивача немає. Заміну стояка водопостачання повинно було робити КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради. Також ОСОБА_4 зазначив, що не звертався до комунальних служб, оскільки жодних проблем з стояком води чи натяків на протікання не було.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона не мешкає у квартирі АДРЕСА_5 , а лише там зареєстрована. Також зазначила, що під час відвідування батька у цій квартирі жодних проблем з трубою водопостачання вона не бачила.

Заслухавши думку учасників, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_5 на лежить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (змінено прізвище на ОСОБА_9 ).

Відповідно до статті 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Згідно з пунктом 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, Форма вказаного акта встановлена в додатку №4 до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2019 року комісією в складі працівників КП «Житлове господарство Самарського району» був складений Акт про залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 ..

Комісією зафіксовано факт залиття квартири, а саме: в житловій кімнаті АДРЕСА_3 залита окрашена стеля, люстра, ламінат на підлозі, частково наявні потьоки на стінах; в житловій кімнаті АДРЕСА_4 по всій площі залито ламінат на підлозі; в кухні залито стелю з гіпсокартону, стельові світильники, по всій площі залито ламінат на підлозі, частково наявні потьоки на стінах з гіпсокартону; в ванній кімнаті залита стеля, зашита пластиковими панелями. Причиною залиття зазначено утворення на стояку холодної води в квартирі АДРЕСА_2 «свища». Зазначено, що до моменту аварії заявок на ремонт від володільця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 не надходило.

При цьому, підстави вважати акт від 01 лютого 2019 складений комісією в складі працівників КП «Житлове господарство Самарського району», недостовірним, неналежним та недопустимим доказом, відсутні, а відповідачі 1,2 належними та допустимими доказами як причину залиття так і свою вину у цьому не спростували.

Відповідно до положень ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

З висновку про вартість збитку нерухомого майна, який складений 01.02.2019 року суб`єктом оцінної діяльності ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що ринкова вартість шкоди, заподіяної приміщенням квартири АДРЕСА_1 складає 35 473,20 грн.

Зі справи вбачається, що відповідачі 1,2 належними та допустимими доказами як причину залиття так і свою вину у цьому не спростували. Позивач, в свою чергу, довела наявність шкоди та її розмір, який відповідачами не спростовано.

Отже, аналізуючи вище викладені норми та беручи до уваги те, що факт залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , доведений, вина відповідачів 1,2 ними не спростована, та підтверджується актом про залиття квартири від 01.02.2019 року, а розмір завданої шкоди майну позивача, підтверджений висновком про вартість збитку нерухомого майна, тому суд вважає за можливе позовні вимоги до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки залиття квартири призвело до вимушених змін в життєвий розпорядок, залишення на час ремонту житла, докладання зусиль на відновлення попереднього стану. Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року(зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Таким чином, з урахуванням характеру і ступеню моральних страждань, керуючись засадами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

З урахуванням недоведеності позивачем вини у залитті квартири з боку відповідача - Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, позовні вимоги про відшкодування з підприємства матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів 1,2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Житлового господарського Самарського району» Дніпропетровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 , матеріальну шкоду у розмірі 37 123 гривень 20 копійок та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Повне рішення складено 07 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський