Справа № 652/253/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

за участю секретаря Миценко О.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права довічного успадкованого володіння на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права довічного успадкованого володіння на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 батько ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_6 набув у довічне успадковуване володіння для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 39,2 га. в адміністративних межах Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області, згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40 та створив селянське (фермерське) господарство «Сузір`я», , яке зареєстровано розпорядженням представника Президента України у Високопільському районі Херсонської області від 27.01.1993 року № 11. Вказана земельна ділянка складається з двох частин, а саме: площею 19,6 га. кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га. кадастровий номер :03:001:0476. Державним нотаріусом Високопільської державної нотаріальної контори Херсонської області після смерті ОСОБА_6 заведено спадкову справу № 114/2006 від 09.08.2006 року, на підставі поданих заяв про прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12 березня 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до державної нотаріальної контори Херсонської області з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га., розташовану в адміністративних межах Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області після померлого ОСОБА_6 , але Високопільською державною нотаріальною конторою Херсонської області в усному порядку повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га., у зв`язку з відсутністю процедури нотаріального оформлення спадкування права довічного успадковуваного володіння землею та рекомендовано звернутись до суду. Письмову відповідь нотаріусом не надано. Просить визнати за ОСОБА_3 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га., яка складається з двох частин: площею 19,6 га. кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га. кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права довічного успадкованого володіння на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, просили визнати за ОСОБА_4 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га, яка складається з двох частин: площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га, яка складається з двох частин: площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 за первісним позовом, адвокат Гончаров М.В., який діє на підставі ордеру серії ХС № 174100 від 12.05.2020 року (а.с.65) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх у судовому порядку, у зв`язку з відсутністю процедури нотаріального оформлення спадкування права довічного успадковуваного володіння землею та вимоги зустрічного позову визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав.

Представник відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреностей від 14.01.2020 року (а.с.96-97) позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі та позовні вимоги за первісним позовом визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення в судовому порядку.

До суду відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не прибули надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, ч. 3 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, ОСОБА_6 надано у довічне успадковуване володіння 39,2 га. землі в межах згідно з планом землеволодіння, відповідно до розпорядження Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області від 27.01.1993 року (а. с. 12-15).

Згідно інформаційних листів від 30.01.2020 року (а.с.16-17) наданих Державним земельним кадастром про право власності та речові права на земельні ділянки, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0473 та :03:001:0476 загальною площею 39,2 га., що розташовані в межах Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області належать на праві постійного користування ОСОБА_6 .

Згідно Розпорядження представника Президента України про реєстрацію фермерського господарства Худоби Григорія Анатолійовича «Сузір`я» від 27.01.1993 року (а.с.19) встановлено, що Високопільською районною державною адміністрацією Херсонської області зобов`язано Іванівську сільську Раду народних депутатів вирішити питання відведення землі під довічне успадкування землеволодіння та після уточнення розміру земельної ділянки занесення до господарської книги даних про склад господарства та надану господарству земельну ділянку.

Відповідно до довідки № 1464 від 27.01.1993 року, ОСОБА_6 , як керівником засновано приватне селянське (фермерське) господарство «Сузір`я» (а.с.22-23).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим ВРАЦС Високопільського районного управління юстиції Херсонської області 13.08.2010 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Апостолове Дніпропетровської області 19.02.1988 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.27).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Високопільського РУЮ Херсонської області 04.09.2017 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Апостолове Дніпропетровської області 03.04.1987 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.18).

Згідно договору про поділ спадкового майна посвідчений 16.08.2013 року державним нотаріусом Високопільської державної нотаріальної контори Чорноус О.Ф., видано Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі № 418, яким посвідчено, що на підставі ч.5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємці майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в добровільному порядку поділили усе належне спадкодавцю спадкове майно (а.с.23).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що згідно Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» необхідною умовою для створення і функціонування селянського (фермерського) господарства була земельна ділянка, яка мала перебувати у власності або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство.

Таким чином 27 березня 1992 ОСОБА_6 отримав у довічне успадковуване володіння дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0473 та :03:001:0476 загальною площею 39,2 га землі на території Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області та на її базі створено фермерське господарство «Сузір`я».

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 помер. При цьому, у довічному володінні ОСОБА_6 на час смерті перебувало дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0473 та :03:001:0476 загальною площею 39,2 га., що розташовані в межах Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області.

Державним нотаріусом 16.08.2013 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також державним нотаріусом Високопільської державної нотаріальної контори усно відмовлено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки після померлого ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що згідно чинного законодавства не передбачена можливість переходу права довічного успадковуваного землеволодіння після смерті володільця.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб…

Згідно ч. 3 ст. 12, ст. 76 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показами свідків.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч.3 ст.5 ЦК).

Згідно статті 15-1 ЗК України (тут і далі у чинній редакції, якщо не зазначено інше) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Ст. 84 ЗК України зазначає, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до статті 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної га навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з пунктом «а» ч. 3 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству, як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

ОСОБА_6 отримав спірні земельні ділянки на праві довічного успадковуваного володіння на підставі Земельного кодексу УРСР від 18 грудня 1990 року (в редакції від 15 березня 1991 року) та на підставі Закону України від 20 грудня 1991 року «Про селянське (фермерське) господарство», яким і було визначено порядок його успадкування.

Закон України від 19 червня 2003 року «Про фермерське господарство», також не містить такої форми володіння землею, як довічне успадковуване володіння, як і чинний Земельний кодекс України.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЗК України, (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою визначалося як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

За змістом статей 6, 50 ЗК України, 18 грудня 1990 року № 561-XII (у редакції на час його прийняття) у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України № 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.

Земельний кодекс (ЗК) України в редакції від 13 березня 1992 року не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою.

При цьому відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.

Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з не переоформленням правового титулу.

Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, а також пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року № 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння.

На відповідні відносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція») та ст. 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид «мирного володіння майном» в розумінні Конвенції), та як речове право, захищено статтею 41 Конституції України, але і обмежують у можливості припинити відповідне право.

Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.

При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України, законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

В пункті 11 ч. 1 статті 346 ЦК України зазначено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 та ч. 1 ст. 1276 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, при чому частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи наведені обставини, очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, право довічного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що успадковане позивачем, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

Такий висновок щодо застосування наведених норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17 (провадження № 14-487цс19), який є обов`язковим для врахування судом у подібних спірних правовідносинах, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідачів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача по первісному позову та позивачів по зустрічному позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223 1225 ЦК України; ст.ст. 10, 11-12, 81, 89, 259, 265, 268 273, ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права довічного успадкованого володіння на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га, яка складається з двох частин: площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права довічного успадкованого володіння на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га, яка складається з двох частин: площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право довічного успадковуваного володіння на 1/3 частину земельної ділянки площею 39,2 га, яка складається з двох частин: площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0473 та площею 19,6 га кадастровий номер :03:001:0476, для ведення фермерського господарства на території Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею виданого на підставі рішення Високопільської районної ради народних депутатів Високопільського району Херсонської області від 27 березня 1992 року № 85, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 40, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повна копія рішення суду виготовлена 29 липня 2020 року.

Суддя О.О. Дамчук