Номер провадження: 22-ц/813/2817/20
Номер справи місцевого суду: 520/20/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Комлева О.С., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У січні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою,з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення, в якій не зазначені поважні причини пропуску строку, також апелянтом при подачі апеляційної скарги не був сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, з наданням апелянту строку, у відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, сплатити судовий збір, або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, яка ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року залишена без задоволення. Копію зазначеної ухвали апелянт отримала 05 липня 2019 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, проте з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 22 листопада 2019 року, не зазначивши при цьому поважні причини пропуску строку, також не сплативши за розгляд апеляційної скарги судовий збір.

18 грудня 2019 року копія ухвали судді Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ОСОБА_1

15 січня 2020 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали судді від 18 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с. 111).

Однак, у встановлений строк, недоліків апеляційної скарги апелянтом усунені не були, а саме апелянтом не надана заява про поновлення строку з зазначенням поважних підстав для поновлення строку, не сплачений судовий збір.

Натомість, ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з клопотанням про відкриття апеляційного провадження, зазначивши, що на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Так, у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду постановою від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18, вказала, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів»).

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з за кредитним договором.

Оскільки, відповідачка не заявляла вимог з метою захисту своїх прав та законних інтересів, як споживач послуг, у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору ОСОБА_1 не звільняється, а тому при поданні апеляційної скарги на рішення суду, апелянт повинна була сплатити судовий збір.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки апелянтом вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк виконані не були, а саме апелянтом не надана заява про поновлення строку з зазначенням поважних підстав для поновлення строку та не сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, а справу повернути до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева