Номер провадження: 22-ц/813/2233/20
Номер справи місцевого суду: 521/9294/18
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Тиможинського Сергія ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регрессу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року МТСБУ звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 30 вересня 2015 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2015 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного)страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту № 06-10/15 від 09.11.2015 року про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_4 , був складений наказ № 991рв від 12.02.2016 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідач по справі у добровільному порядку погасив заборгованість по відшкодуванню шкоди, що підтверджується платіжними квитанціями, які наявні в матеріалах справи.

Також, з боку позивача не надано доказів іншого розміру матеріальної шкоди, яка спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

19 березня 2019 року представником Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було допущено неповне з`ясування обставин справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем погашено не всю суму страхового відшкодування у розмірі 3497, 67 гривень, а лише частину у розмірі 2020, 00 гривень.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

12.04.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду було відкрито провадження за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 27.05.2019 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням № 5376 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року справу за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Тиможинського Сергія ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатоюбуло прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

30 вересня 2015 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2015 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного)страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту № 06-10/15 від 09.11.2015 року про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_4 , був складений наказ № 991рв від 12.02.2016 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 .

Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3497,67 згідно платіжного доручення № 991 від 12.06.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року власник пошкодженого автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, додавши до неї усі необхідні документи.

Згідно висновку № 06-10/15 розмір завданих збитків (сума відновлювального ремонту), власнику автомобілю ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 склав 3 497,67 грн.

Вказаний звіт сторонами не оскаржувався.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була і останній добровільно не відшкодував ОСОБА_4 матеріальну шкоду, яка була спричинена останнім в результаті ДТП.

10.02.2016 року МТСБУ було винесено наказ № 991 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, ОСОБА_4 у розмірі 3 497,67 грн., яку було сплачено відповідно до платіжного доручення № 991рв від 12.02.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі у добровільному порядку погасив заборгованість по відшкодуванню шкоди, що підтверджується платіжними квитанціями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 67-80), на загальну суму 3904 гривні наступними платежами:

-15.02.2016 року, квитанція № 81 -300 гривень;

-02.03.2016 року, квитанція № 80089865 -100 гривень;

-04.04.2016 року, квитанція № 80092782 -100 гривень;

-04.05.2016 року, квитанція № 80095758 -100 гривень;

-10.06.2016 року, квитанція № 7 - 100 гривень;

-12.07.2016 року, квитанція № 35 - 102 гривні;

-23.08.2016 року, квитанція № 29 -102 гривні;

-30.08.2016 року, квитанція № 52 -100 гривень;

-14.09.2016 року, квитанція № 80112338 -100 гривень;

-11.10.2016 року, квитанція № 80115967 -100 гривень;

-17.11.2016 року, квитанція № 89120930 -50 гривень

-14.12.2016 року, квитанція № NKП-191/1 -50 гривень;

-24.01.2017 року, квитанція № 13 -100 гривень;

-21.02.2017 року, квитанція № 41 - 100 гривень;

-06.04.2017 року, квитанція № 3 -100 гривень;

-10.05.2017 року, квитанція № 43 -100 гривень;

-08.06.2017 року, квитанція № 15 -100 гривень;

-11.07.2017 року, квитанція № 10 -100 гривень;

-10.08.2017 року, квитанція № 5 -100 гривень;

-08.09.2017 року, квитанція № 2 -100 гривень;

-12.10.2017 року, квитанція № 22 -100 гривень;

-20.11.2017 року, квитанція № 14 -100 гривень;

-26.12.2017 року, квитанція № 31 -200 гривень;

-24.01.2018 року, квитанція № 38 -200 гривень;

-12.02.2018 року, квитанція № 56 -250 гривень;

-15.03.2018 року, квитанція № 31 -250 гривень;

-18.07.2018 року, квитанція № 1 -100 гривень;

-30.07.2018 року, квитанція № 15 -350 гривень;

-26.10.2018 року, квитанція № 19 -250 гривень;

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі у добровільному порядку погасив заборгованість по відшкодуванню шкоди, що підтверджується платіжними квитанціями, які наявні в матеріалах справи.

Також, з боку позивача не надано доказів іншого розміру матеріальної шкоди, яка спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія повністю погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна жито, здоров`ю га майну третіх осіб під час дорожньо - транспортної пригоди.

Стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодовується шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Статтею 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що ОСОБА_3 перед МТСБУ відшкодовано 2020 гривень, а не 3497, 67 гривень як то встановлено звітом № 06-10/15 від 09.11.2015 року про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_4 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі у добровільному порядку погасив заборгованість по відшкодуванню шкоди, що підтверджується платіжними квитанціями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 67-80), на загальну суму 3904 гривні на платіжні реквізити МТСБУ.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення апелянтом вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту четвертого частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Тиможинського Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регрессу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С. О. Погорєлова

А.П. Заїкін