Справа №359/4110/20
Провадження №2/359/2057/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Шеремет А.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 16 липня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час якого у них народився син ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_3 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_3 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 16 липня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №264. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 липня 2010 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 серпня 2011 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_3 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 1 червня 2020 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 16 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №264, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець