Номер провадження: 22-ц/813/4729/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд», української державної будівельної корпорації «Укрбуд» про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

08.11.2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд», української державної будівельної корпорації «Укрбуд», відповідно до якого просила визнати право позивача на користування кімнатами №85,86 сімейного гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник ДВ ЖПП «Укрбуд» УДБК звернувся до суду із заявою про зупинення розгляду справи до вирішення справи №523/18368/16-ц, яка перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року було зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд», української державної будівельної корпорації «Укрбуд» про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування жилим приміщенням до розгляду Одеським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси по справі №523/18368/16-ц за позовом виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд» української державної будівельної корпорації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року в якій просила вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановлення зазначеної ухвали було передчасним, оскільки дослідження доказів відбувається на стадії розгляду справи по суті, крім того суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції не встановив причин, що унеможливлюють розгляд даної цивільної справи до постановлення рішення в суді апеляційної інстанції у цивільній справі №523/18368/16-ц та не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлено з різних правових підстав.

Так, в справі №523/18368/16-ц за позовом «Державного виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд» української державної будівельної корпорації «Укрбуд» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підстави подачі позову - відсутність відповідачів за місцем мешкання більш ніж 6 місяців без поважних причин.

Тоді як в даній справі №523/15664/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного виробничого житлово-побутового підприємства Української державної будівельної корпорації «Укрбуд» предметом позову є право ОСОБА_1 користування житловим приміщенням гуртожитку, яке виникло в неї у 1989 році, коли вона поселилась у гуртожитку як член сім`ї невістки ОСОБА_2 та племінниці ОСОБА_3 .

Також апелянт вказує на неповне з`ясування обставин справи судом.

24 лютого 2020 року від Державного виробничого житлово-побутового підприємства Українська державна будівельна корпорація «Укрбуд» дійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року у справі №523/15664/18 про зупинення провадження у справі залишити в силі.

При цьому посилаючись на те, що при постановленні ухвали про зупинення провадження у справі суд врахував той факт, що в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених вимог чи умов у даній справі. Так при розгляді апеляційної скарги та у разі залишення скарги без задоволення а рішення без змін, особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2018 року будуть зняті з реєстраційного обліку по місцю реєстрації у зв`язку з визнанням їх особами, що втратили право користування житловою площею. Тому, при знятті даних осіб з реєстраційного обліку по місцю реєстрації, вони не зможуть бути відповідачами у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання членом сім`ї наймача, та визнання права користування житловим приміщенням. Тому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд з`ясував, що ці дві справи тісно пов`язані між собою і що результат розгляду цієї справи вплине на результат розгляду іншої.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача доведено обставини необхідності зупинення провадження у справі, оскільки за наслідками набуття чинності судовим рішенням по справі №523/18368/16-ц про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залежить вирішення даної цивільної справи про визнання права користування житловим приміщенням.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року про зупинення провадження у справі являється законною та обгрунтованою, ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Колегія судді вважає за необхідне зазначити, що при постановленні ухвали про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції врахував той факт, що в іншій цивільній справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог. Так, при розгляді апеляційної скарги та у разі залишення скарги без задоволення, а рішення без змін у справі № 523/18368/16-ц, особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2018 року будуть зняті з реєстраційного обліку по місцю реєстрації в зв`язку з визнанням їх особами, що втратили право користування житловою площею. Тому, суд першої інстанції вмотивовано дійшов висновку про те, що дані справи тісно пов`язані між собою, і те, що результат розгляду однієї справи вплине на результат розгляду іншої.

На момент постановлення ухвали про зупинення провадження вищевказана цивільна розглянута не була.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до набрання судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі законної сили неможливо прийняти рішення по даній справі, оскільки на даний час існує спір про визнання осіб такими, що втратили право користування, що на даний час автоматично пролонговані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не можуть свідчити про порушення норм права при постановленні оскаржуваної ухвали, оскільки фактично стосуються незгоди сторони відповідача з ухваленим рішенням.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування тих суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.) навантаження на суддів виходить за межі фізичних можливостей.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 268, ст. 374, 379, 382, 381-389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного виробничого житлово-побутового підприємства «Укрбуд» української державної будівельної корпорації, української державної будівельної корпорації «Укрбуд» про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування жилим приміщенням - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе