29.07.2020 року Провадження №2/425/473/20
Справа №425/1722/20
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 якою просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу за наявними у справі матеріалами, без її участі на підставі наявних у справі доказів. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористалася.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Позиція позивача полягала в тому, що квартира АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишня власниця: ОСОБА_2 , яка вже тривалий час у квартирі не проживає. Відповідач добровільно не здійснила зняття з реєстрації місця проживання по вищевказаній адресі. А це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження будинком.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
І на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:
Вісімнадцятого липня 2019 року, ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-8). І того ж дня, остання зареєструвала своє право приватної власності на придбану нею квартиру (а.с.9).
На момент укладення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 мала право користування квартирою та зареєстроване місце проживання в ній (а.с.10). Але фактично з 2017 року ОСОБА_2 в ній не проживала (а.с. 11).
Вісімнадцятого червня 2020 року, ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати її такою, що втратила право користування спірною квартирою (а.с. 1-2).
Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідача права користування квартирою, як між власником та колишньою власницею житла.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом.
Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що у зв`язку із продажем позивачу квартири АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 припинилось право власності на вказану квартиру, а тому вона втратила усі правомочності власника щодо цієї квартири, й у тому числі право користування.
За таких обставин, а також з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю, які слід усунути.
Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратив право користування названою квартирою, про що власне і просить позивач.
Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Д.С. Коваленко