РІШЕННЯ

іменем України

13 січня 2020 рокуСправа №451/1644/18
Провадження № 2/451/114/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1644/18 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

22 листопада 2018 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області померла його баба ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 11 грудня 1996 року. Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , видане Миколаївською сільською радою Бродівського району Львівської області від 01.07.1963 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_5 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №8, від 19.04.2018 року, виданий Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько - ОСОБА_6 , мати- ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер батько ОСОБА_4 . Відповідно до виданої довідки № 121 від 02.02.2018 року виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня смерті проживала і зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її день смерті в житловому будинку проживала свекруха ОСОБА_5 та внук - ОСОБА_2 . Тобто внук спадкодавця фактично вступив у володіння спадщиною після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, земельна ділянка загальною площею 1,0193 гектарів та земельна ділянка загальною площею 0,0905 гектарів. Крім позивача, інших осіб які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступив в володіння спадщиною і продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,1098 гектарів. Проте, на даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку позивач до нотаріуса не звертався. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, що залишилося після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , які належали спадкодавцю на праві приватної власності, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №034551, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034551, а сааме земельну ділянку загальною площею 1,0193 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,0905 гектарів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.45).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), зокрема який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 11 грудня 1996 року (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , видане Миколаївською сільською радою Бродівського району Львівської області, від 01.07.1963 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі "батьки" значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, №8, від 19.04.2018 року, виданий Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько - ОСОБА_6 , мати- ОСОБА_3 (а.с.11,11-зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , виданим 23 березня 1996 року (а.с.14).

Відповідно до копії довідки № 121 від 02.02.2018 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на її день смерті в житловому будинку проживала свекруха ОСОБА_5 та внук ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії I-ЛВ №034551, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської райдержадміністрації від 23.06.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12322, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,1098 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ммколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.16 - зворот).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_2 проживав спільно із спадкодавцем до дня її смерті за адресою в АДРЕСА_1 , які факт належності земельної ділянки, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , не довірити показам якого в суду підстав немає (а.с.55).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, що залишилося після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України, ОСОБА_3 , серія НОМЕР_5 , виданого Головою Радехівської районної ради народних депутатів ОСОБА_8 24 січня 2001 року, померлій бабі Позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , які належали спадкодавцю на праві приватної власності, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №034551, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034551, а саме земельну ділянку загальною площею 1,0193 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,0905 гектарів.

Стягнути з Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ), жителя с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, судовий збір в розмірі 2250 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 січня 2020 року.