Справа № 705/2-686/2011
Провадження № 22-ц/4806/183/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 лютого 2020 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Кожух О.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2011 року (головуючий суддя Маркович І.І.) у справі № 705/2-686/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 подала 19.12.2018 (з дня ухвалення рішення минуло понад 7 років) апеляційну скаргу на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.06.2011, яким позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено - стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг за Кредитним договором № KF 40975 від 24.09.2007 в розмірі 9 513, 07 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2011 становить 75 833, 43 гривень (сімдесят п`ять тисяч гривень вісімсот тридцять три грн., 43 коп.), та з ОСОБА_1 в межах вартості заставленого майна. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 вказує, що їй не було відомо про дану справу, вона не брала участі у розгляді такої справи, а рішення суду вона отримала тільки 11.12.2018.

Однак апеляційне провадження не може бути відкритим із наступних підстав.

Згідно з пунктом 13 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, у пункті 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції, що діє від 15.12.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 19.12.2018, то апеляційний суд керується нормами ЦПК України у редакції, що діє з 15.12.2017.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 361/161/13-ц відійшов від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 369/8537/15-ц та від 31.10.2018 у справі № 635/8219/15-ц, згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року (Заява № 19164/04).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.06.2011 у справі № 2-686/11 позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено - стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг за Кредитним договором № KF 40975 від 24.09.2007 в розмірі 9 513, 07 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2011 становить 75 833, 43 гривень (сімдесят п`ять тисяч гривень вісімсот тридцять три грн., 43 коп.), та з ОСОБА_1 в межах вартості заставленого майна. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 1269-128).

Зі змісту цього рішення суду слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечували, пояснювали, що кредитна заборгованість перед банком виникла у зв`язку з важким матеріальним становищем.

Згідно довідки Іршавського районного суду від 04.02.2019 цивільну справу № 2-686/11 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, знищено пожежею, яка мала місце в Іршавському районному суді в ніч на 20.02.2016.

З відновлених матеріалів справи № 2-686/11 вбачається, що у процесі виконання рішення суду (стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 40975 від 24.09.2007) між стягувачем ПАТ «ВіЕс Банк» та боржниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду (виконавчі провадження № 41698335, № 36774802) (а.с. 122-125).

Ухвалою Іршавського районного суду від 16.06.2014 у справі № 301/1546/14-ц визнано мирову угоду між стягувачем ПАТ «ВіЕс Банк» та боржниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 122-125).

У зв`язку з укладенням мирової угоди старшим державним виконавцем 26.06.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 36774802 щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 106-107), а також про закінчення виконавчого провадження № 41698335 щодо боржника ОСОБА_3 (а.с. 108-109).

Згідно довідки Іршавського районного суду від 18.12.2019 цивільну справу № 301/1546/14-ц за заявою старшого державного виконавця відділу ДВС Іршавського РУЮ Бобіта Т.В. про визнання мирової угоди (від 30.05.2014), укладеної в процесі виконання рішення між стягувачем ПАТ «ВіЕс Банк» та боржниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями № 36774802 та № 41698335, знищено пожежею, яка мала місце в Іршавському районному суді в ніч на 20.02.2016 (а.с. 154).

Крім того, у процесі виконання рішення суду (стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 40975 від 24.09.2007) між стягувачем ПАТ «ВіЕс Банк» та боржниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду (виконавчі провадження №38972509, № 41698335, № 36774802) (а.с. 113-115, 15-18).

Ухвалою Іршавського районного суду від 08.07.2014 у справі № 307/1601/14-ц визнано мирову угоду між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 15-18).

Ухвалою Іршавського районного суду від 11.11.2015 виправлено описку у резолютивній частині ухвали Іршавського районного суду від 08.07.2014 у справі № 307/1601/14-ц та зазначено адреси місцезнаходження, місця проживання та ідентифікаційні коди стягувача та боржників (а.с. 113-115).

Згідно довідки Іршавського районного суду від 18.12.2019 цивільну справу № 301/1601/14-ц за клопотанням відділу ДВС Мукачівського МРУЮ в Закарпатській області про визнання мирової угоди - знищено пожежею, яка мала місце в Іршавському районному суді в ніч на 20.02.2016 (а.с. 155).

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (заява N 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Встановлено, що скаржнику ОСОБА_1 станом на червень 2014 року було достеменно відомо про судове провадження, вона знала про існування рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.06.2011 у справі № 2-686/11, та у порядку виконання такого рішення суду між стягувачем ПАТ «ВіЕс Банк» та боржниками, у тому числі ОСОБА_1 , було укладено мирову угоду.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 19.12.2018 після спливу преклюзивного річного строку з дня складення повного тексту судового рішення від 21.06.2011 (з дня його ухвалення минуло понад 7 років), при цьому ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи (про судове провадження, про результат розгляду справи та ухвалення рішення, про звернення рішення суду до виконання та укладення в процесі його виконання мирової угоди з ОСОБА_1 ), а наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили - нею не наведено та не підтверджено належними й допустимими доказами.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2011 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено суддею 04 лютого 2020 року.

Суддя О.А. Кожух