ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7256/20 Справа № 205/5044/19 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

11 червня 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, який надійшов до суду 11 червня 2019 року (а.с.2-3).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Визнано ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.41-42).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_2 18 лютого 2008 року укладено іпотечний договір № 800003176-И, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. і зареєстрований у реєстрі за № 352/13, за умовами якого ОСОБА_2 , у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 64,0 кв.м., житловою 47,6 кв.м. (а.с. 4-6).

На предмет іпотеки було звернуто стягнення в рахунок виконання зобов`язань ОСОБА_2 на користь позивача.

26 листопада 2018 року право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» (а.с. 8).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 3018 від 06 березня 2019 року, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у спірній квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано відповідачів (а.с. 7).

16 травня 2019 року АТ «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлено вимогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку (а.с. 9,10), яку відповідачами залишено без задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не є власниками (співвласниками) квартири АДРЕСА_2 , належній позивачеві на праві власності, у зв`язку з чим, відповідачі втратили право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є достатньою підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Проте, погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначають право власника житлового приміщення вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним, однак лише у спосіб, прямо визначений законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР).

Вирішення питання про виселення особи з житла у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки має відбуватись із дотриманням гарантій, передбачених положеннями статті 109 ЖК Української РСР.

Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України Про іпотеку, так і норма ст.109 ЖК УРСР (постанови ВСУ від 22.06.2016 року у справі № 6-197 цс16, від 21.10.2015 року у справі № 6-1484цс15. Такий правовий висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 року у справі №643/18788/15-ц. У цій постанові, зокрема зазначено, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню вказані норми. Обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.109 ЖК УРСР та ст.40 Закону України Про іпотеку, є передбачуваними.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський Суд вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.08.2019 року в справі 2004/1979/12 зазначила, що втручання держави у право на мирне володіння майном є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а втручання у право на повагу до житла - порушенням ст. 8 Конвенції, якщо таке втручання не здійснене «згідно із законом», не переслідує легітимну мету чи не є «необхідним у демократичному суспільстві» (встановлення цієї необхідності передбачає, зокрема, встановлення пропорційності втручання переслідуваній легітимній меті). Порушення відповідних статей Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Здійснюючи стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», банк був обізнаний, що у спірному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а отже мав усвідомлювати, що права власника квартири АДРЕСА_2 обмежуються у зв`язку із наявністю прав осіб, які мають право користування вказаним житловим будинком та міг передбачити характер та вагу обтяжень його майбутньої нерухомості та не здійснив достатньо належної обачності при реєстрації права власності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки задоволення позову та позбавлення відповідачів права на житло без надання іншого житла не буде відповідати принципу пропорційності.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, то відповідно до вимог ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст. 259, 367, 369, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року скасувати.

В задоволені позову акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 5763 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: