Справа № 203/1549/20
Провадження № 2-о/0203/44/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Колесніченко О.В.,
за участю секретаря - Давіденко Ю.А.,
представника заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи Дмитрієва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , де заінтересованою особою є Центральний районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, яку в подальшому уточнила, про встановлення факту постійного проживання її рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України у м. Алчевську Луганської області з 1980 року до 24 серпня 1991 року, обґрунтовуючи таку необхідність тим, що для належного оформлення нею, як громадянкою Російської Федерації, дозволу на імміграцію в Україну з подальшим отриманням посвідки на постійне проживання до міграційної служби потрібно подати документи, що підтверджують постійне проживання її рідного брата як громадянина України та території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» з 1980 року до 24 серпня 1991 року, де ОСОБА_3 проходив військову службу і проживав разом з сім`єю, однак такі документи в повному обсязі не збереглися, з урахуванням давності подій, того, що її брат з дружиною у 2012 році з м. Алчевська переїхали до м. Одеси, а також того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а територія м. Алчевська Луганської області з 2014 року є непідконтрольною органам державної влади України, що в сукупності перешкоджає отримати відповідні архівні документи, тому просив суд встановити такий юридичний факт.
Заінтересована особа Центральний РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 28 травня 2020 року подав письмові пояснення, в яких зазначено, що дійсно заявник звернулась до міграційної служби за оформленням дозволу на імміграцію з подальшим набуттям громадянства, проте усіх документів, які вимагаються п.3 ч.3 ст. 4, п.11 ч.7 ст. 9 Закону України «Про імміграцію», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заявник не подала, хоча опосередковано підтвердила обставини постійного проживання її рідного брата на території м. Алчевська Луганської області до 24 серпня 1991 року, тому не заперечували проти задоволення заяви у разі, якщо в судовому засіданні знайдуть підтвердження доказами заявлені обставини, і ухвалити рішення відповідно діючого законодавства.
В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та наполягав на її задоволенні з наведених в уточненій заяві підстав.
Представник заінтересованої особи просив ухвалити рішення, яке відповідатиме вимогам чинного законодавства.
Будучи допитаною судом під присягою, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що є вдовою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та який доводився рідним братом ОСОБА_2 . 19 липня 1976 року вони зі ОСОБА_3 одружилися та спочатку її чоловік проходив службу у військовій частині в АДРЕСА_1 з 1976 по 1980 роки, у потім його перевели до військової частини у м. Комунарська Ворошиловоградської області (наразі це м. Алчевськ Луганської області), де вони мешкали з 1980 року по 2012 рік по АДРЕСА_2 до 1995 року, а з 1995 року по АДРЕСА_3 , придбали квартиру, яку у 2012 році продали і переїхали у м. Одесу до дочки, а син залишився проживати у м. Дніпрі. З сестрою чоловіка ОСОБА_2 завжди родичалися, спілкувалися і зараз підтримують добрі родинні відносини.
Будучи допитаним судом під присягою, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що є племінником заявника ОСОБА_6 і сином померлого ОСОБА_3 . Також показав, що народився в смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, проте у 1980 році батька як військовослужбовця перевели на службу до м. Комунарська і вони сім`єю переїхали у м. Комунарськ (нині м. Алчевськ), де 1985 році він пішов у середню школу № 6, яку закінчив у 1993 році. Спочатку вони з батьком і матір`ю проживали у АДРЕСА_4 , а потім переїхали у квартиру на пр. Металургів у цьому ж місті. У 2012 році батьки продали квартиру у м. Алчевську і переїхали у м. Одесу, де батько помер у 2016 році.
Суд, заслухавши усні пояснення представників, розглянувши вимоги заяви, дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що заявник документована паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданим 15 березня 2013 року (а.с.11-12, 13-14) ат паспортом громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданим 19 квітня 2012 року (а.с.15, 16-17).
ОСОБА_2 за даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06 серпня 1957 року Міським Бюро ЗАГС Сурхандар`їнської області, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Термез Сурхандар`їнської області Узбецької РСР, де батьком зазначений ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_8 (а.с.8).
За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Фрунзенським районним бюро ЗАГС м. Ташкента 17 вересня 1952 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.18, 19-20).
Відповідно, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини ого, що заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом.
За даними військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_3 06 жовтня 1993 року Алчевським міськвоєнкомматом Луганської області, останній проходив службу в лавах Збройних Сил СРСР, починаючи з 23 вересня 1975 року до 31 липня 1993 року та звільнений в запас у зв`язку з хворобою (а.с. 33-35).
19 липня 1976 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюбв Остерському ЗАГС Козелецького району Чернігівської області, про що свідчить штамп у паспорті громадянина України ОСОБА_4 (а.с. 36-37).
Паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 після обміну ОСОБА_3 був документований 26 травня 1999 року Алчевським МВ УМВС України в Луганській області (а.с.25).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у віці 63 років, про що до матеріалів справи долучено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , видане 24 червня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.41).
Також судом встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилися на території Української РСР двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 , виданим 10 листопада 1977 року Деснянською селищною радою (а.с.26) та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Комунарську Ворошиловоградської області, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_9 , виданим 04 березня 1983 року міськвідділом ЗАГС м. Комунарська (а.с.27).
ОСОБА_5 навчався 1985 року по 1993 рік в Алчевській середній загальноосвітній школі №6, що підтверджується табелями за відповідні навчальні роки та свідоцтвом про неповну загальну середню освіту серії НОМЕР_10 від 16 червня 1993 року (а.с.28-31).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №179 від 24 квітня 2012 року ОСОБА_3 (наймач) та ОСОБА_4 (дружина наймача) прописані у м. Алчевську у квартирі АДРЕСА_5 з 1980 року по 1995 рік (а.с.32).
Також встановлено, що квартира по АДРЕСА_3 набута у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку приватизації на підставі розпорядження №1891 від 27 листопада 2006 року Управління економіки, ринкових відносин та інвестицій Алчевської міської ради, про що вказано у договорі купівлі-продажу цієї квартири від 03 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Бідною Л.М. (ас.38-39).
Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Частино 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом і ОСОБА_3 з 1980 року постійно проживав разом з сім`єю (дружиною і двома дітьми) у м. Алчевську Луганської області (до зміни назви місто Комунарськ Ворошиловоградської області) з 1980 року щонайменше до 24 серпня 1991 року.
За змістом ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.1, 2 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17 березня 2015 року №252-VIII, п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року №254-VIII, Додатку №1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тимчасово окупованою територією визнається і територія м. Алчевська Луганської області.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.
Відповідно, заявник станом на день звернення до суду з заявою не має можливості отримати належні документи з архівів м. Алчевська стосовно проходження військової служби з 1980 року по 1993 року у м. Алчевську, а так само про зареєстроване місце проживання.
Разом з тим, п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» визначено, що поза квотою на імміграцію дозвіл на імміграцію надається особам, які мають право набуття громадянства України за територіальним походженням.
Пунктом 11 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що для осіб, зазначених у пункті 3 частини третьої статті 4 цього Закону, для надання дозволу на імміграцію до заяви, окрім іншого, подаються документи, що підтверджують право особи на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України».
Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно, неможливість отримати окупованої території України, документів на підтвердження факту постійного проживання рідного брата заявника на території України, та фактична відсутність таких документів у заявника створює перешкоди у реалізації заявником права імміргувати на законних підставах в Україну.
Виходячи з наведеного, враховуючи роз`яснення ч.1 п.5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення іншого юридичного факту, суд, перевіривши обставини того, що заявник, будучи рідною сестрою померлого громадянина України ОСОБА_3 , з незалежних від неї причин не має можливості отримати документ на підтвердження обставин проходження служби, проживання на території України рідного брата, від чого залежить реалізація її особистого немайнового права на імміграцію в Україну, тому, з огляду на встановлені дійсні обставини проживання ОСОБА_3 в м. Алчевську Луганської області з 1980 року щонайменше до 24 серпня 1991 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі письмовими доказами та показами свідків, суду належить ухвалити рішення про задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України у м. Алчевську Луганської області з 1990 року до 24 серпня 1991 року.
Керуючись ст. ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,293,294, 315 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_2 , де заінтересованою особою є Центральний районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України у м. Алчевську Луганської області з 1990 року до 24 серпня 1991 року.
Судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30 червня 2020 року.

Суддя О. В. Колесніченко