Справа № 185/1897/20
Провадження № 2-др/185/8/20
У Х В А Л А

29 липня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., позивача,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище цивільній справі, яким стягнути з відповідача на її користь 5000 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування зазначила, що сплатила адвокату 5000 грн про що суду надані необхідні документи.

Позивач у судовому засіданні підтримала свою заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та просила її задовольнити. Також суду пояснила, що надала суду усі наявні у неї документи для вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, інших документів у неї немає.

У судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля FORD FOCUS КОМБІ-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 890,85 грн (вісімсот дев`яносто грн 85 копійок); зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 судовий збір за квитанцією № 4 від 10.03.2020 в розмірі 890,85 грн (вісімсот дев`яносто грн 85 копійок).

Зі змісту рішення суду вбачається, що судом було вирішено питання про судові витрати та наведено мотиви, з яких суд виходив, відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача 5000 грн.

На момент ухвалення судового рішення в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано лише копію квитанції до прибуткового касового ордера № 12/03/2020 від 12.03.2020 року на суму 5000 грн. З наданої квитанції не вбачається, що вказані кошти було витрачено на правничу допомогу по даній справі, а лише зазначено підставу «договір». Копії такого договору суду не надано. Клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати в порядку п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України від позивача або її представника до суду не надходило.

Отже, суд вважає, що було належним чином вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а тому підстав для ухвалення додаткового рішення з цього питання немає.

Крім зазначеного вище суд вважає за необхідне зазначити й наступне.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї.

Позивачем не було додано до позовної заяви договору про надання правової допомоги №б/н від 12.03.2020, який зазначено в ордері представника. В подальшому позивачем також не було надано суду такого договору.

Відсутність договору про надання правової допомоги (або витягу з нього) позбавляє суд можливості встановити зміст, вартість та умови наданих послуг та те, що ці послуги відносяться тільки до даної справи, а не надаються на загальних підставах і в інших справах чи правовідносинах, не пов`язаних з цією справою.

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем було додано акт приймання-передачі виконаних робіт щодо надання юридичних (адвокатських) послуг від 21.07.2020, який містить лише підпис виконавця адвоката С.А. Савченка, та не містить підпису «Замовника» - І.А. Д`яченко.

Відсутність підпису позивача на наданому акті приймання-передачі виконаних робіт не може свідчити про належне виконання та відповідне отримання наданих робіт чи послуг.

Також позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення було додано Розрахунок послуг від 21.07.2020, підписаний адвокатом С.А. Савченко.

Проте, зазначений документ не містить жодних посилань на те, що ці послуги були надані в межах даної справи, а не за послуги, які не пов`язані з цією справою.

Наявність копії квитанції про сплату коштів на підставі договору, умови якого невідомі суду, не може бути підставою для визначення факту того, що ці послуги були надані саме в цій справі та які саме послуги.

За таких обставин, враховуючи те, що суду не було надано договору про надання правової допомоги, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання будь-яких оплачуваних робіт з боку адвоката в межах даної справи, відсутній належний розрахунок вартості наданих послуг, надання позивачем суду не підписаного самим позивачем акту виконаних робіт, у суду відсутні підстави вважати, що вартість наданих адвокатом послуг відповідає тій, яку вимагає стягнути позивач з відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, а тому слід відмовити в прийнятті додаткового рішення.

Керуючись ст. 137, 260, 270 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали суду виготовлено 29 липня 2020 року.

Суддя М. М. Перекопський