Справа № 515/1714/19
Провадження № 2/515/263/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Давиденка К.В.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи (за довіреністю) Данильченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.ТатарбунариОдеськоїобласті циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Татарбунарська районна дер- жавна адміністрація Одеської області,

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернулася до суду з по- зовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, посилаючись на те, що вона є бабусею малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_4 є відпо- відач та її син ОСОБА_5 , у якого подружнє життя з ОСОБА_2 не склалося, вони розлучилися та проживають окремо, а дитину залишили на її утриманні.

05 листопада 2018 року з огляду на повне нехтування інтересам дитини, вона звернулася до су- ду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про позбавлення зазначених осіб батьківсь- ких прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням суду позовні вимоги було задово- лено частково, батьківських прав було позбавлено лише її сина ОСОБА_5 та стягнуто з нього аліменти на її користь, а інші позовні вимоги стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 та стягнення на її утримання аліментів було залишено без за- доволення, при цьому суд виходив з того, що відповідач у справі спілкувалась з дитиною та виси- лала грошові кошти.

Проте, після ухвалення зазначеного рішення суду відповідач у справі жодного разу не зателе- фонувала дитині, не поцікавилась її життям та не надала жодної гривні на її утримання. Також від- повідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 Кодексу України про ад- міністративні правопорушення, що свідчить про те, що останню попереджали працівники поліції про відповідальність за невиконання своїх батьківських обов`язків, але вона продовжує свідомо ними нехтувати.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні.

Представник третьої особи підтримала позовні вимоги, вважаючи їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вона донесла до відома суду позицію Татарбунарської райдержад- міністрації, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву (а.с.35-37), в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що в листопаді 2015 року вона припинила спільне проживання з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змушена була змінити постійне місце проживання та за домовленістю залишила тимчасово проживати свою старшу дочку ОСОБА_6 з позивачем. Зазначене рішення було вимушеним, оскільки на той час вона перебувала у важкій життєвій ситуації, змушена була змінити місце проживання, однак коштів на переїзд, утримання дітей та придбання житла на той час у неї не було. Проте, вона ніколи не припиняла виконувати свої батьківські обов`язки стосовно ОСОБА_6 , вона постійно приїжджала до неї, спілкувалися по те- лефону, надавала кошти на її утримання.

Після укладення шлюбу з ОСОБА_7 відношення до неї зі сторони позивача змінилося, во- на почала настроювати дочку проти неї. Також зазначила, що рішенням суду у справі № 515/1732/ 19 було вірно встановлено всі обставини у справі та в позбавлені її батьківських прав було відмов- лено. Вважає, що звертаючись повторно до суду з тих самих підстав, ОСОБА_1 зловживає своїми правами позивача. За таких обставин просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а розгляд справи провести без її участі.

Заслухавши пояснення і доводи позивача та її представника, представника третьої особи, допи- тавши малолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підля- гають задоволенню з огляду на таке.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6) підтверджується, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, в листопаді 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 припинили спільне проживання, після чого відповідач змінила постійне місце проживання та переїхала проживати до Черкаської області, де у 2017 році після укладення шлюбу з ОСОБА_7 їй було присвоєно прі- звище " ОСОБА_9 ".

Згідно характеристики ОСОБА_1 (а.с.10), вона зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Працює прибиральницею у виконкомі Татарбунар- ської міської ради, зарекомендувала себе як порядна, добросовісна людина. Займається вихован- ням та доглядом онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.01.2019 р., яке набрало за- конної сили 28.02.2019 р. (копія на а.с.7-9), ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнено з ОСОБА_5 на ко- ристь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 05.11.2018 р.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.24) видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 07.03.2017 р.

Довідками виконкому Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області № № 620-622 від 26.12.2019 р. (а.с.40-42) підтверджується, що ОСОБА_2 проживає на території на- селеного пункту с.Роги Маньківського району Черкаської області з 2015 р., зареєстрована по АДРЕСА_2 . Перебуває у шлюбі, мати двох малолітніх дітей, працює продавцем ПП ОСОБА_10 . До складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_7 , 1981 р. народження; дочка ОСОБА_11 , 2015 р. народження, та син ОСОБА_12 , 2019 р. народження.

Факт працевлаштування відповідача підтверджується відомостями з трудової книжки (копія на а.с.43).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 44,45), відповідач у справі є також матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 р.

За місцем роботи та проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що вбачається з характеристик (а.с.10,13,52).

За місцем проживання та навчання онука позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ха- рактеризується позитивно, що вбачається з характеристик (а.с.11,12,14).

Відповідно до висновку Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області № 01-23/395 від 07.02.2020 р. (а.с.54), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлен- ня батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана у судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає з бабусею, яка виховує її та здійснює за нею догляд. З матір`ю вона в останній раз спілкувалась два роки тому, після цього мати їй не телефонувала, ні поздоровлень на день народження, а ні подарунків, грошей мати їй не надсилає, вона не пам`ятає, як мати виглядає. Вона хоче жити з бабусею, яка її виховує, і щоб надалі бабуся її виховувала. З матір`ю вона проживати не хоче, вона матері не потрібна.

Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов`язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологіч- ного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального повод- ження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз- бавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихо- вання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За змістом ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за ви- ховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я- зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Ба- тьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини право на рівень життя, необ- хідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досяг- нення ними повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на- родження, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не дбає про її фізичний та духов- ний розвиток. Зазначені фактори суд оцінює як ухилення відповідача від виховання дитини та сві- домого нехтування нею своїми обов`язками.

Слід зазначити, що позивач при зверненні до суду 05.11.2018 р. з позовом просила також разом з ОСОБА_5 позбавити батьківських прав і ОСОБА_2 . Проте, у судовому засіданні при роз- гляді цивільної справи № 515/1732/18 не знайшов свого підтвердження факт нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, тому рішенням суду від 28.01.2019 р. (копія на а.с.7-9) по- зовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її ма- лолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів були залишені без задоволення.

Тобто, згадане судове рішення мало слугувати відповідачу своєрідним попередженням про нео- бхідність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки стосовно своєї дитини.

Але, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не піклується про фізичний і духовний ро- звиток дитини, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не приймає участі в утриманні дитини, її матерільному забезпеченні, не цікавиться станом її здоров`я, що свідчить про її самоусу- нення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї малолітньої доч- ки ОСОБА_4 .

Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необхід- не позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з неї аліменти на її утримання.

Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 08 листопада 2019 року.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 164-166, 180, 182, 191 СК України, ст.ст.76- 81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утри- мання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Вологда Російської Федерації, батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Вологда Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народ- ження, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліт- тя, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 08.11.2019 р.

Стягнути з ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Вологда Російської Фе- дерації, РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народ- ження, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Вологда Російської Фе- дерації, РНОКПП НОМЕР_4 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко