Справа № 658/2391/18
(провадження № 2/658/28/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Подіновської Г.В.,

за участю: секретарів: Марчук В.І., Яковлєвої А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каховці Херсонської області матеріали цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Любимівська об`єднана територіальна громада Каховського району Херсонської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадщину в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадщину в порядку спадкування.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді трьох земельних ділянок: площею 10,57 га , площею 15,1929 га, площею 2,9812 га та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач з жовтня 2012 року та по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 хворів та потребував додаткового догляду, який за ним здійснював позивач за допомогою сусідів. Організацію поховання ОСОБА_5 здійснював позивач. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, у відповідності до якого заповідав все своє майно позивачу, а 26.11.2015 року за заявою № 58268395 зазначений заповіт був скасований. За життя ОСОБА_5 нового заповіту не склав, спадкування всіх його прав здійснюється за законом в порядку черговості, у зв`язку з чим позивач і відповідач звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Оскільки відповідач по справі не приймала участі в матеріальному утриманні свого померлого дядька ОСОБА_5 , не здійснювала його поховання, не цікавилася станом його здоров`я, позивач просив встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_5 у період з 07.10.2012 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути від права на спадщину, відповідача, як спадкоємицю другої черги та визнати за ним право власності на земельні ділянки та житловий будинок, які за життя належали померлому ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, просив суд встановити факт проживання однією сім`єю, усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні збільшених позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог заперечень не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Каховським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 07.11.2017 р. за актовим записом № 236 (а.с. 19).

Після його смерті залишилися три земельні ділянки, а саме: площею 10,57 га, посвідчена державним актом серії ЯБ № 122068, виданим на підставі розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації від 03.09.2002 року № 646; площею 15, 1929 га, що належала ОСОБА_5 згідно рішення Каховського міськрайонного суду у справі № 658/5203/14-ц від 28 травня 2015 року, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 29.07.2015 року; площею 2,9812 га, що належала ОСОБА_5 згідно рішення Каховського міськрайонного суду у справі № 658/5203/14-ц від 28 травня 2015 року, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 29.07.2015 року та житловий будинок загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35-38, 41-52, 97-151).

ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З пояснень позивача вбачається, що він проживав разом з померлим ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 .

На підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем позивачем надано акт обстеження від 19.01.2018 року у смт. Любимівка Каховського району Херсонської області у відповідності до якого встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 по 2017 рік, даний факт знайшов своє підтвердження і у довідці, виданої Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області № 598 від 12.02.2018 року (а.с. 71, 74-77).

За життя стан здоров`я ОСОБА_5 погіршувався, він постійно проходив лікування в неврологічному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації (а.с. 72-73).

Протягом 2012-2017 роки позивач закупляв для опалення будинку ОСОБА_5 опалювальні матеріали (а.с. 63-70).

Після смерті ОСОБА_5 позивач здійснював його поховання, сплативши при цьому всі матеріальні затрати, даний факт підтверджується і довідкою Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області № 1208, від 13.11.2017 року (а.с. 21-24).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що позивач по справі жив у ОСОБА_5 з 2012 року до самої його смерті, доглядав за ним, допомагав йому по господарству, про ОСОБА_5 крім позивача більше ніхто не піклувався та він не одноразово наголошував, що завдяки ОСОБА_1 йому жилося краще.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що працював разом із ОСОБА_5 у бригаді, ОСОБА_1 постійно бачив у його будинку, оскільки він проживав разом з ОСОБА_5 з 2012 року, оскільки у ОСОБА_5 трапився інсульт, позивач неодноразово возив його до лікарні, знав, що у померлого була племінниця, але жодного разу її не бачив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживав по сусідству з ОСОБА_5 , позивача з 2012 року постійно бачив у його будинку, він там проживав, займався господарством, оскільки ОСОБА_5 потребував допомоги.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з 2012 року ОСОБА_1 проживав у будинку ОСОБА_5 , який після інсульту практично не ходив, позивач піклувався про нього, завозив йому дрова на опалення, іноді просив її приготувати їжу для ОСОБА_5 . У будинку померлого більше ніяких родичів не бачила, з жінкою він розвівся і після перенесеного інсульту потребував допомоги, яку йому надавав саме позивач по справі, а коли ОСОБА_5 помер, організацією похорон займався позивач.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 звернулася до центру соціального обслуговування для взяття на облік спадкодавця ОСОБА_5 , який після інсульту погано ходив, скаржився на біль у ногах, але частково міг обходитися без сторонньої допомоги. 2 рази на тиждень вона здійснювала догляд за спадкодавцем, купувала йому продукти, медикаменти, розраховувалась його пенсійною карткою, прибирала у будинку та прала його речі, не бачила, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_5 у його будинку. Відповідач приїздила до померлого дядька один раз на рік, на похованні її не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 не проживав разом з померлим ОСОБА_5 , який останні 2 роки перебував на обліку у соціальній службі, соціальний робітник здійснювала за ним догляд. З ОСОБА_5 до самої його смерті проживала ОСОБА_12 , відповідач приїздила один раз на рік на кладовище, де похований ОСОБА_5 , оскільки більше приїзджати в неї не було можливості, так як вона ніде не працює, зі слів ОСОБА_4 вона спілкувалася з дядьком по телефону.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_10 оскільки вона соціальний працівник і не перебувала постійно у будинку спадкодавця ОСОБА_5 , а тільки кілька разів на тиждень, а покази свідка ОСОБА_11 не спростовують те, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_5 у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сімї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали спільно сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Наведені обставини підтверджуються показаннями позивача, показами допитаних при розгляді справи свідками.

Що стосується вимоги про визнання за позивачем права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем другої черги, позиція суду є наступною.

Відповідно до матеріалів справи, за життя ОСОБА_5 заповіту не складав, внаслідок чого спадкування відбувається за законом. Єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення є племінниця померлого відповідач по справі ОСОБА_4 , мати якої (сестра померлого) ОСОБА_13 померла до відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , і відповідно спадкує у другу чергу. Крім того, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також звернувся позивач, якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с. 20).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 200/21452/15-ц (постанова від 17.10.2018р.) зазначив, що підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Враховуючи встановлені судом обставини спільного проживання позивача та ОСОБА_5 , а також відсутність будь-яких доказів про фінансову чи будь-яку іншу участь відповідача у житті свого дядька, суд на основі цього вважає доведеним, що саме позивач протягом тривалого часу здійснював догляд та надавав допомогу спадкодавцеві, який не спроможний був самостійно забезпечувати свої потреби.

Так, позивач є спадкоємцем четвертої черги, але керуючись ч. 2 ст. 1259 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати за ним право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 у другій черзі спадкоємців за законом.

Щодо позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки та житловий будинок, суд приходить до наступного.

Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають, так як суду не доведено існування перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , оскільки нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі цього свідоцтва саме через відсутність рішення суду про вставлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на підтвердження права на спадкування за законом четвертої черги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 1216-1221, 1228, 1258, 1259, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89,133, 141, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області від 06.09.2002 року), третя особа: Любимівська об`єднана територіальна громада Каховського району Херсонської області (місцезнаходження: смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, вул.. Центральна, 38, код ЄДРПОУ 26518409) про встановлення факту проживання однією сім`єю, усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадщину в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період з 07 жовтня 2012 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 у другій черзі спадкоємців за законом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г. В. Подіновська