Справа №636/4130/15-ц
Провадження №2/636/363/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов`язань. Позов мотивований тим, що 27 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-702/296/2006, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 31 000 доларів США зі сплатою 15,31 % річних за користування кредитними коштами на строк до 27 грудня 2012 року. Вимоги за кредитним договором забезпечено шляхом передачі банку в заставу належного їй на праві власності автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак

НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 134 591 грн. 14 коп. звернуто стягнення на користь ПАТ «ОТП БАНК» на предмет застави - автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1 . Проте кредит повністю не погашено.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило «ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та застави.

Оскільки заочне рішення суду від 08 грудня 2010 року відповідачем до теперішнього часу не виконано, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в грудні 2016 року подало уточнену позовну заяву, в якій просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення за період з 25 червня 2015 року до 22 лютого 2016 року в розмірі 331 661 грн. 41 коп.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (первісні та уточнені) не визнала, посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності, у зв`язку із чим просила застосувати до виниклих правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі за заявленими підставами.

Відповідач ОСОБА_1 15.06.2018 року надала відзив, в якому посилаючись на вимоги ст. 266 ЦК України щодо пропуску позивачем строків позовної давності, просила відмовити у задоволенні позову.

У листопаді 2018 року до суду звернулося ТОВ «Вердикт Капітал» із клопотанням залучити його згідно ст. 55 ЦПК України до участі у справі як правонаступника прав і обовязків ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на те, що 17 вересня 2018 рокуміж ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу за № 22-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № CL - 702/296/2006 від 27.12.2006 року.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 02 вересня 2019 року до участі у справі залучено ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Подалі представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Хоміч А.А. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та зазначив, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» підтримує у повному обсязі, просить врахувати вказівки ВССУ, викладені в ухвалі від 08.11.2017 року по цій справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася повторно, надала 09.10.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки у судове засідання її представника адвоката Кравченко Я.М., оскільки остання братиме участь у іншій судовій справі.

Враховуючи вище викладені заяви учасників справи, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» , та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-702/296/2006, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 31 тисяча доларів США зі сплатою 15,31 % річних за користування кредитними коштами на строк до 27 грудня 2012 року. Вимоги за кредитним договором забезпечено шляхом передачі банку в заставу належного їй на праві власності автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2010 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 08 травня 2013 року про роз`яснення рішення в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 134 591 грн. 14 коп. звернуто стягнення на користь ПАТ «ОТП БАНК» на предмет застави - автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1 . Проте кредит повністю не погашено.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило «ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та застави.

17 вересня 2018 рокуміж ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу за № 22-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № CL - 702/296/2006 від 27.12.2006 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, після укладення між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 12 листопада 2010 року договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а подалі - 17 вересня 2018 рокудоговору факторингу за № 22-09/18 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал», відбулось сингулярне правонаступництво. І з 17 вересня 2018 рокуТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало новим кредитором відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов`язання.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), і який суд враховує при виборі та застосуванні до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Як вбачається з копії заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 грудня 2010 року кредитодавець скористався своїм правом вимоги від ОСОБА_1 дострокового повернення частини позики, що залишилася, за кредитним договором

№ CL-702/296/2006 від 27 грудня 2006 року.

Тобто строк кредитування сплив після набрання цим рішенням законної сили 25 липня 2012 року згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2012 року.

У зв`язку із чим суд вважає, що оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що оскільки позовна давність до основної вимоги за кредитним договором спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору.

Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена, і про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовутовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Повне рішення складено 25 жовтня 2020 року.

Суддя: