ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 615/1237/18

Провадження № 22-ц/818/484/20

04 лютого 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року ( суддя Товстолужський О. В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 102025 гривень, компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20000 гривень та судові витрати в розмірі 2 937 грн. 05 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 03.12.2017 року о 18:26 годині ОСОБА_2 рухався на автомобілі марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Харківській в м. Валки Харківської області, допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz» 416 CDI, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Валківського районного суду Харківської області від 26.03.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи №170 від 07.12.2017 року, розмір матеріальної шкоди нанесеного власнику автомобіля «Mercedes-Benz» 416 CDI, державний номер НОМЕР_2 , становить 93 903 грн. 59 коп. Крім того, позивачем було витрачено 1 200 грн. на залучення експерта для визначення вартості матеріальної шкоди. Також ОСОБА_1 , після ДТП були понесені витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП до м. Кременчук в розмірі 8200 грн. Внаслідок ДТП позивачу також було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що в результаті ДТП його автомобіль був пошкоджений, через що він втратив заробіток та єдине джерело існування для його родини.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позову.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 93825 гривень та компенсацію за сприченену моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за оплату евакуатора в розмірі 8200 гривень та витрати за оплату експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в позові.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про призначення автотоварознавчої та автотехнічної експертизи. Моральна шкода позивача не підтверджена належними та допустимими доказами.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково та стягуючи з ОСОБА_2 суму збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою та моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що останній є заподіювачем шкоди.

Повністю погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Встановлено, що відповідно до постанови Валківського районного суду Харківської області від 26.03.2018 року, 03.12.2017 року о 18 год. 26 хв. ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Харківська м. Валки Харківської області, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1 , перед початком руху, а саме розвороту, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ 416 CDI, державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинено механічні пошкодження (а.с.13-14).

Вищевказаною постановою провадження в справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В діях іншого водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі відносно нього закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набрала законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Mercedes-Bens 416 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №170, складеного 11.12.2017 року судовим експертом Сумцовим С.С., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автобуса Mercedes-Bens 416 CDI №ВІ3993АА, складає 93903,53 грн. (а.с.15-17).

Згідно акта виконаних робіт №26877 від 30.12.2017 року про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, виданого ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість ремонту автомобіля Mercedes-Bens 416 CDI, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 93825,00 грн., де вартість ремонтних робіт складає 26700,00 грн., вартість запасних частин - 67125,00 грн.

Крім того, за надання послуг евакуатора з транспортування автомобіля Mercedes-Bens 416 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з міста Валки до міста Кременчук, ОСОБА_1 сплачено 8200 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією №85 від 04.12.2017 року, виданою ФОП ОСОБА_5 (а.с.51).

Відповідно до квитанції №170, виданої ФОП ОСОБА_6 , вартість послуги по визначенню розміру матеріального збитку автобуса Mercedes-Bens 416 CDI №ВІ3993АА з виїздом на додатковий огляд складає 1200 грн. (а.с.45).

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно положень ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду.

Таким чином, встановивши, що позивачу завдані збитки неправомірними діями ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення обов`язку з їх відшкодування на відповідача.

Наявність вини у діях відповідача при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, як і розмір завданих збитків останнім не спростовано.

Зокрема, судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2 призначалась судова авто технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса.

19.11.2019 року судовим експертом було складено повідомлення про неможливість надання висновку судового експерта №12660/16695 за матеріалами справи №615/1237/18 у зв`язку із незадоволенням клопотання експерта щодо надання на дослідження автомобілів та додаткових вихідних даних, необхідних для проведення експертизи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що його відповідальність на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, висновків суду не спростовує.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Так, зокрема, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки відповідач про те, що його цивільно-правова відповідальність на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» повідомив лише у суді апеляційної інстанції та надав копію страхового полісу, хоча був присутній у судових засіданнях суду першої інстанції; з моменту настання страхового випадку до винесення рішення по суті минуло більше року і даних про повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку суду надано не було, покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страховика є безпідставним.

Також, беручи доведеність вини відповідача у спричиненні майнової шкоди позивачу, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача витрати у розмірі 8200 грн. на транспортування транспортного засобу та 1200 грн. на оплату експертного дослідження.

Заперечення ОСОБА_2 щодо того, що ці витрати не підлягають відшкодуванню в світлі вимог ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, суд не приймає до уваги оскільки позивач поніс витрати, які знаходяться в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, тому на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України ці витрати підлягають відшкодуванню.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів приймає до уваги те, що позивач, обґрунтовуючи позов у цій частині, посилався на втрату заробітку, так як використовував автомобіль для вантажних перевезень, даний автомобіль є одним із джерел існування для нього та його родини. Пошкодження машини порушило хід його звичайного життя. Він перебуває в постійному стресі та змушений в судовому порядку стягувати завдані збитки.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 5 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, спричинення моральної шкоди є оціночним критерієм, побудованим на загально прийнятих уявленнях про негативні події, які вносять дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладати зусиль для його відновлення та супутні цьому моральні переживання.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено під час судового розгляду, внаслідок ДТП мало місце пошкодження майна відповідачем за обставин винної поведінки останнього.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що пошкоджений транспортний засіб позивача було відремонтовано протягом місяця, крім того, матеріальні збитки стягнуто з відповідача у судовому порядку.

Жодних доказів заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 чи суттєвого порушення його звичайного ритму життя суду не надано.

Таким чином, висновок суду про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року змінити.

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 грн. скасувати і в позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.02.2020 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко