Номер провадження: 22-ц/813/9162/20
Номер справи місцевого суду: 499/649/20
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

18 липня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.07.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 28454,60 грн., з яких 24104,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24104,86 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2518,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1331,17 грн. - штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Судові витрати покладено на позивача.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 року та постановлення нового - про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 24.12.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 24.12.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, відповідач та заявник апеляційної скарги отримали належним чином (а.с. 105, 106).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд помилково виходив із того, що заборгованість за тілом кредиту складає 00,00 грн., в той час, як згідно позовної заяви заборгованість за тілом кредиту склала 24104,86 грн.

Що стосується іншої частини позовних вимог, то суд першої інстанції правильно визнав їх необґрунтованими, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді Анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення штрафних санкцій за користування кредитними коштами.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач до суду не пред`явив.

Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи,08.07.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено кредитний договір №б/н з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У вказаній Анкеті-заяві відповідачка лише погодилась, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підтвердження умов договору, банк надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 7-15), виписку по рахунку (а.с. 16-20), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с. 21), довідку про видані картки (а.с. 22), копію Анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.07.2011 року (а.с. 23), копію Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 24), копію витягу з умов та правил надання банківських послуг (а.с. 25-48), копію паспорта відповідачки (а.с. 51-52).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним Кредитним договором станом на 02.06.2020 року складає 28454,60 грн., з яких: 24104,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24104,86 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2518,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1331,17 грн. - штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 21 000 грн., при цьому відповідачка користувалась кредитною карткою, знімала кошти через банкомат, розраховувалась за покупки в торгових точках, поповнювала карту через термінали самообслуговування, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по руху коштів (а.с. 7-20).

Таким чином, факт отримання відповідачкою кредиту, який остання в добровільному порядку не повернула, є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 24104,86 грн.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення відсотків та штрафів.

Однак, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» документи не підтверджують погодження сторонами усіх умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості відповідачкою не підписувались, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 08.07.2011 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію (а.с. 23). Однак Анкета-заява не містить жодних даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Анкета-заява позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, в Анкеті-заяві, яка додана до матеріалів справи, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.23).

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (08.07.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.07.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентів за користування кредитними коштами, та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентів за користування кредитними коштами, та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в сумі 24104,86 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що Довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, підписана відповідачкою, яку Банком додано до апеляційної скарги, містить умови договору, зокрема і інформацію щодо базової відсоткової ставки, пені та штрафів, не приймається до уваги з огляду на наступне.

Так, колегія суддів не може прийняти в якості належного доказу Довідку про умови кредитування, оскільки відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів неможливості надання документів до суду першої інстанції на підтвердження вимог щодо стягнення відсотків банком не надано.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як утримувач такої інформації мав можливість надати усі докази на підтвердження позовних вимог до суду першої інстанції, проте таким правом не скористався.

Крім того, доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів містить умови щодо карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», тому не можливо встановити, який саме тариф собі обрала і на який погодилась відповідачка, та якою карткою користувалась.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково, на суму 24104,86 грн., що складає 84,7 % від заявлених повних вимог.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише на 84,7 %, то з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1780,40 грн. (2102 грн. х 84,7%), та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2670,60 грн. (3153 грн. х 84,7%)

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 4451 грн. (1780,40 грн. + 2670,60 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту та розполілу між сторонами судових витрат, скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ: 14360570, заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 року,у розмірі 24104,86 грн. (двадцять чотири тисячі сто чотири гривні 86 копійок).

В решті рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційнмй Банк «ПРИВАТБАНК», , витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовом і за подання апеляційної скарги у загальній сумі 4451 грн. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят одну гривню).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева