Справа №295/1252/20
У Х В А Л А

іменем України

"07" лютого 2020 р.

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зосименко О.М., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до судді Корольовського районного суду м. Житомира Маслак Віти Петрівни про порушення конституційних прав, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом судді Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П. в якому просила суд прийняти до розгляду позовну заяву про порушення конституційних прав відповідачем під час розгляду позовної заяви від 02.05.2019 року у справі № 296/4206/19, стягнути з судді моральну шкоду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала про вчинення суддею порушень законодавства під час розгляду справи № 296/4206/19 за участю ОСОБА_1 , а саме незаконне прийняття справи суддею до свого провадження; порушення строку надсилання судового рішення; незаконне прийняття ухвали від 28.08.2019 року у даній справі; неприйняття уточнення позовних вимог; приховання доказів та відмова у їх розгляді; відмова здійснити підготовче провадження в даній справі; безпідставний висновок у рішення від 11.12.2019 року; та інші зловживання під час розгляду справи.

Отже, підставою звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами до суду є оскарження виключно процесуальних дій суду, пов`язаних з розглядом справи позивача в суді.

Дослідивши позовну заяву та додатки, вважаю, що така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Статтями 126 і 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Однією з основних конституційних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції рішення суду і відповідно до них дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язаних із прийняттям заяви, порушенням справи, її підготовкою та розглядом у судовому засіданні) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз`яснив, що матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою відповідно до ст. 62 Конституції України лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного.

Таким чином, до суду чи судді не може бути пред`явлено позову за дії, вчинені при здійсненні правосуддя, а заяви і скарги, спрямовані на це, не підлягають розглядові в судах першої інстанції, оскільки помилки, допущені при здійсненні правосуддя, усуваються в іншому судовому порядку.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції;

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Дані правові висновки викладені у постановах ВС від 3 квітня 2018 року у справі № 820/5586/16, від 13 березня 2018 року у справі № 800/554/17, від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18, від 24 квітня 2018 року у справі № 800/404/17, від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, у відповідності до ст. 186 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. 19 ЦПК України, ст. 186 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі №295/1252/20 за позовом ОСОБА_1 до судді Корольовського районного суду м. Житомира Маслак Віти Петрівни про порушення конституційних прав, стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Зосименко