Cправа № 563/1059/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Заруцький А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м.Корець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що, вона має у власності 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 в якому вона зареєстрована і проживає. Разом з нею зареєстрований, але не проживає тривалий час відповідач ОСОБА_3 .. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має і він проживає в с.Космирин Бучацького району Тернопільської області.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити, пояснив суду, що він не добровільно залишив будинок, що розташований в с.Головниця, а змушений був залишити даний будинок з ініціативи позивача. Крім того пояснив суду, що має майнові претензії до позивача ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що їй достеменно відомо, що сторони проживали тривалий час в цивільному шлюбі в житловому будинку, який розташований в с.Головниця Корецького району. Влітку 2018 року відповідач ОСОБА_3 виїхав проживати в Тернопільську область. Також їй відомо, що частину будинку, в якому сторони проживали, спільно ОСОБА_1 подарував її дід ОСОБА_5 ..

Заслухавши думку учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до договору дарування від 17.06.1994 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 одну другу частини житлового будинку в с.Головниця Корецького району Рівненської області.

Відповідно до довідки № 2044 від 26.11.2019 року виданої Головницькою сільською радою ОСОБА_3 , 1972 р.н., зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з серпня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернути до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Судом встановлено, що в липні 2018 року сторони припинили проживати в цивільному шлюбі.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 не було надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач чинила йому перешкоди у користуванні будинком, оскільки ОСОБА_3 не звертався до відповідних органів у встановленому законом порядку щодо вчинення йому перешкод у користуванні будинком. Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 має право звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 щодо визнання права на частину майно, яке було нажите спільно з позивачем.

Таким чином, ОСОБА_3 більше року без поважних причин не проживав в будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації в органах реєстрації, а тому щодо вимоги позивача примусово зняти відповідача з реєстрації, то вона задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що доводи позивача є обґрунтованими і позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 258, 259, 263-265, 289, 354 ЦПК України ст.ст. 15, 16, 319, 386, 391, 405 ЦК України,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.01.2020 року.

Суддя