Ухвала

29 липня 2020 року

м. Київ

справа № 754/7401/20

провадження № 22-ц/824/10866/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сіті» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року позовну заяву передано для розгляду до Дарницького районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Безпосередньо в апеляційній скарзі позивач порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та зазначає, що копію оскаржуваної ухвали від 19 червня 2020 року отримав лише 17 липня 2020 року.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Також позивач звертається до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, в якому зазначає, що має багатодітну малозабезпечену родину, є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою. На підтвердження вказаних обставин долучає до апеляційної скарги копію довідки від 17 лютого 2020 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію посвідчення багатодітної сім`ї від 25 серпня 2010 року №000658 та копію довідки про отримання допомоги як малозабезпечена сім`я від 22 січня 2020 року.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 має сімох неповнолітніх дітей, а отже є членом багатодітної сім`ї, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Довідка про отримання допомоги як малозабезпечена сім`я від 22 січня 2020 року не береться судом до уваги, оскільки видана на строк до 01 липня 2020 року.

Положеннями статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних дій.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право забезпечується судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Отже, з урахуванням наведеного, суд уважає, що апелянт має право на апеляційний перегляд справи, подана ним апеляційна скарга відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановлених статтею 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 354, 356, 359, 360 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сіті» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Витребувати з Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 рокуматеріали цивільної справи №754/7401/20, необхідні для розгляду апеляційної скарги.

Копії ухвали про відкриття провадження, апеляційної скарги та додані до неї матеріали надіслати учасникам справи.

Відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі, з урахуванням вимог статті 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець