Справа № 459/2217/18
Провадження № 2/459/66/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Козак І.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на Свою користь 608 810,00 грн. заборгованості, за договором позики від 24.02.2010 року з врахуванням інфляційних втрат та процентів за користування чужими коштами відповідно до розписки від 05.07.2018 року.

На обґрунтування позову послався на те, що 24.02.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 16 900,00 доларів США, конкретні строки повернення суми позики не обумовлено. Однак вказує, що відповідачем повернення грошових коштів повинно було здійснюватися позивачу за його першою вимогою. На підтвердження укладеного договору відповідач написав 24.02.2010 року розписку. Зазначає про те, що звертався до відповідача у квіті 2018 року з вимогою повернення коштів, однак останній такі вимоги ігнорував та уникав зустрічей. 01.05.2018 року надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення суми боргу протягом 30-ти днів з моменту її отримання, однак останній у відділенні поштового зв`язку відмовився отримувати лист, тому такий повернувся без виконання. В подальшому шляхом уточнення остаточної суми боргу відповідача останній написав розписку, де визнав суму боргу в розмірі .23 000,00 доларів США, яка станом на 05.07.2018 року складає 608 810,00 грн..

Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 27.07.2018 позивача звільнено від сплати судового збору у цій справі, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської 'Області від _ 27.07.2018 року відстрочено ОСОБА_3 сплату судового Збору за його заявою про забезпечення розову до винесення рішення по справі. Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. До винесення рішення, по справі накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_4. В решті заяви відмовлено.

Відповідач подав до суду 18.09.2018 відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву послався на те, що жодних грошових коштів у позивача не позичав, на поданих останнім розписках різні почерки.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.09.2018 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що позивач фактично не передавав у позику зазначені грошові кошти. Позивач позичав менше. Просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3 16 920.00 доларів США, про що написав розписку. В розписці ствердив, що написав її власноручно (а.с. 6).

01.05.2018 позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про обов`язковість повернення суми боргу в розмірі 16920,00 доларів США протягом 30-ти днів з моменту отримання даної вимоги (а.с. 7, 8). Дану вимогу відповідач не отримав, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення (а.с. 10).

Згідно з копією розписки ОСОБА_4 від 05.07.2018 року останній позичив у ОСОБА_3 23 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути (а.с. 11).

У позовній заяві позивач зазначає, що станом на 05.07.2018 23 000,00 доларів США, які відповідач повинен був йому повернути, складає 608 810,00 грн.. Оскільки вказані вище кошти відповідачем не повернуті, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій носвідчут передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положеннями ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.(ст. 629 ЦК України).

У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.

Згідно із ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової- суми позичальнику.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Керуючись ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначеною статтею визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-1 цс 18.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 13.12.2017 у справі №309/3458/14-ц зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом,

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статі 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо; у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений говором або законом чи іншим нормативно-правовим актом використання валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не спростував їх, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути 23000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24,8491 грн. за 1 долар США) станом на день винесення рішення 30.01.2020 становить 571 529 ,30 грн..

Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору за його заявою про забезпечення позову до винесення рішення по справі, така заява була задоволена, а також те, що позивача звільнено від сплати судового збору у цін справі, беручи до уваги задоволення позову в повному обсязі суд, керуючись вимогами статті 141 ЦПК України, дійшов висновку, що з відповідача на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути 5715,30 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням інфляційних втрат та процентів за користування чужими коштами -задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 23 000 доларів США, що станом на 30.01.2020 по курсу НБУ (24,8491 грн. за 1 долар США) становить 571 529 (п`ятсот сімдесят одна тисяча пятсот двадцять девять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 5715 (п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 29 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.02.2020

Суддя: М. Д. Новосад