справа №619/1189/20
провадження №2/619/709/20
Дергачівський райсуд Харківської області у складі:
головуючого судді Кононихіної Н. Ю.
при секретарі Мєщан І. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дергачі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів»,
До суду звернулася позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів». Із матеріалів позову вбачається, що з 9 серпня 2003 року позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше на одну дитину 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виконавчий лист для виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 перебуває на виконанні в міжрайонному відділі держаної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції, виконання рішення суду проводиться з березня 2006 року по теперішній час.

Частиною 4 ст. 195 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється держаним виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно розрахунку боргу міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідача ОСОБА_2 по аліментах на утримання неповнолітньої дитини за період з 23.03.2006 станом на 01.04.2020 з урахуванням боргу - боржник повинен сплатити 152 815,00 грн., сплачено 142 800,00 грн., залишок боргу складає 10 015,36 грн.

З березня 2006 року по червень 2019 року відповідач аліменти на утримання доньки не сплачував, його заборгованість про аліментам станом на червень 2019 року складала 119 460,86 грн.(розрахунок боргу по аліментах станом на 28.02.2019, складений ДВС).

Приймаючи до уваги, що у березні 2019 року аліменти станом на 15.04.2019 відповідачем також не сплачено - позивач вважає, що за березень 2019 року також у відповідача виникла перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів у сумі 1890,25 грн.

Тобто, з урахуванням несплати відповідачем аліментів у березні 2019, заборгованість станом на 15.04.2019 становила 121 351,15 грн.

Свої зобов`язанням по сплаті аліментів відповідач належним чином не виконував і продовжує не виконувати, систематично не сплачуючи належні до виплати суми.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1ст. 196 Сімейного кодексу України (в редакції від 10.01.2002) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-УІІІ стаття 196 Сімейного кодексу викладена в новій редакції, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, розмір неустойки (пені) відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, становить 1 885 801,56 грн.

Статтею 20 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст.196 Сімейного кодексу України, не поширюється дія ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України про позовну давність в один рік щодо стягнення неустойки.

З огляду на викладене, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, нараховану за несплату відповідачем аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини, - за весь період часу існування заборгованості по сплаті аліментів, не обмежуючи такі вимоги строками давності чи іншими строками в часі.

Тому позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 151 646, 76 грн. згідно наданого розрахунку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просила проводити слухання справи у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Суд розглядає справу у відсутності позивача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутністю в заочному судовому засіданні.

Так як відповідач у судове засідання не з`явилися без поважних причин та не повідомив про причин неявки, суд відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1ст. 196 Сімейного кодексу України (в редакції від 10.01.2002) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом України від 17.05.2017 № № 2037-УІІІ стаття 196 Сімейного кодексу викладена в новій редакції, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно ст. 61 Конституції України забороняє притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховуються. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в ухваленій за наслідками розгляду справи № 6-81цс13 постанові від 11.09.2013, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих зобов`язань, яке мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 9 серпня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виконавчий лист для виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.04.2006 перебуває на виконанні в міжрайонному відділі держаної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції, виконання рішення суду проводиться з березня 2006 року по теперішній час.

Частиною 4 ст. 195 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється держаним виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно розрахунку боргу по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, проведеному міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - відносно відповідача ОСОБА_2 за період з 23.03.2006 станом на 01.04.2020 з урахуванням боргу - боржник повинен сплатити 152 815,00 грн., сплачено 142 800,00 грн., залишок боргу складає 10 015,36 грн.

З березня 2006 року по червень 2019 року відповідач аліменти на утримання доньки не сплачував, його заборгованість про аліментам станом на червень 2019 року складала 119 460,86 грн.(розрахунок боргу по аліментах станом на 28.02.2019, складений міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)).

Приймаючи до уваги, що у березні 2019 року аліменти станом на 15.04.2019 відповідачем також не сплачено - суд вважає, що за березень 2019 року також у відповідача виникла перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів у сумі 1890,25 грн.

Тобто, з урахуванням несплати Відповідачем аліментів у березні 2019, заборгованість по сплаті аліментів на момент 15.04.2019 становила 121 351,15 грн.

Свої зобов`язанням по сплаті аліментів відповідач належним чином не виконував і продовжує не виконувати, систематично не сплачуючи належні до виплати суми, яких-небудь поважних причин для цього у судовому засіданні не встановлено.

Великою палатою Верховного суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) прийнято постанову, де вказано, що статтею 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується суми несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.

Таким чином, розмір неустойки (пені) відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, становить 1 885 801,56 грн. У даному разі відповідач у судовому засіданні не став оспорювати даний розрахунок.

Статтею 20 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст.196 Сімейного кодексу України, не поширюється дія ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України про позовну давність в один рік щодо стягнення неустойки.

Неустойка підлягає стягненню відповідно до положень ст.ст. 549, 550, 611, 614, 624 ЦК України, так як з вини відповідача порушено зобов`язання по сплаті аліментів, а він відповідно до ст. 617 ЦК України не довів, що порушення зобов`язання сталося не з його вини.

З огляду на викладене, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, нараховану за несплату відповідачем аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини, - за весь період часу існування заборгованості по сплаті аліментів, не обмежуючи такі вимоги строками давності чи іншими строками в часі.

Тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 151 646, 76 грн. згідно наданого розрахунку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-78, 141, 259, 280-283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 151 646, 76 грн. за період з березня 2006 року по червень 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н. Ю. Кононихіна