Справа № 201/865/20
Провадження № 2/201/1529/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020р. АТ ОТП Банк звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 796 541 грн. 16коп. (а.с. №3-7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.02.2020р. було відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за загальними правилами позовного провадження (а.с. №88).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 22.05.2008р. між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-300/237/2008, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 100 000 дол. США з кінцевим терміном повернення - 22.05.2023р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. У наступному між сторонами було укладено Додаткові договори до кредитного договору, якими були внесені зміни до умов кредитування: конвертовано суму кредиту у національну валюту гривню, змінено умови нарахування відсотків за користування кредитом та кінцевий строк повернення кредиту. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22.05.2008р. між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-300/237/2008, згідно з яким остання поручилася перед банком за виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору в повному обсязі, боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Позивач, як кредитор, свої зобов`язання виконав, надав позичальнику кредитні кошти в розмірі визначеному договором, проте ОСОБА_1 порушив умови договору по погашенню кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого станом на 05.09.2019р. сума заборгованості за договором складає 796 541грн.16коп., з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 738 164грн.80коп., заборгованість по відсоткам 56 510грн.28коп., заборгованість по штрафним санкціям (пені) 1 866грн.08коп. Відповідну суму заборгованості позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 948 грн.12коп.

05.03.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що позов не визнає, Зазначав, що обставини укладення між ним та банком кредитного договору про отримання кредиту в розмірі 100 000 дол. США, з подальшою конвертацією суми кредиту у національну валюту гривню, відповідачем не заперечуються, проте оскільки позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, підстави для задоволення позову відсутні (а.с. №93-94).

08.04.2020р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 02.03.2020р. - а.с. №101) посилалася на те, що у наданому відзиві ОСОБА_1 визнав факт укладення кредитного договору, отримання кредиту в розмірі 100 000 дол. США з подальшою конвертацією суми кредиту в гривню. Підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем слугує і той факт, що 30.03.2015р. (через 7 років після укладення основного договору) між ним та банком було укладено Додатковий договір про зміну валюту кредитування і в цей же день відповідач подав особисту підписану ним заявку на отримання траншу в розмірі 847 091грн.15коп. Крім того, сторонами неодноразово укладалися Додаткові договори та виконувалися їх умови, що свідчить про визнання відповідачем боргових зобов`язань (а.с.№ 98-99).

В підготовче засідання 03.06.2020р. сторони не з`явилися, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№113-114,120-121). 02.06.2020р. від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій відповідач просив провести підготовче засідання без його участі, не заперечував щодо призначання справи до судового розгляду (а.с. №122). 03.06.2020р. на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення підготовчого засідання без її участі (а.с. №123). Відповідачка ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила, на адресу суду повернулося поштове повідомлення із відміткою про вручення ОСОБА_2 судової повістки на 03.06.2020р. (а.с. №121).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197, п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України було проведено 03.06.2020р. (а.с. № 126).

13.07.2020р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій відповідач просив суд справу розглядати без його участі за наявними в справі доказами, під час розгляду справи врахувати його заперечення викладені раніше у відзиві на позов та додаткові аргументи викладені в даній заяві. Так, в заяві відповідач додатково посилався на те, що у відзиві на позов ним були визнані обставини укладення кредитного договору та Додаткових договорів до нього, проте ним заперечувалось отримання суми кредиту в розмірі 100 000 дол. США. Надана позивачем кредитна заявка від 30.03.2015р., відповідно до якої відповідач посилаючись на кредитний договір просив видати транш кредиту, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача не є доказом отримання коштів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути належним доказом отримання коштів, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення позивача, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до положень Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність (а.с. №133-137).

В судове засідання 15.07.2020р. представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. №128). 14.07.2020р. на електрону адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення судового засідання без її участі (а.с. №138). Відповідачка ОСОБА_2 про причину неявки суд не повідомила, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою на 15.07.2020р. з відміткою закінчення терміну зберігання (а.с. №131).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами заяви, письмовий відзив, відповідь на відзив, в яких сторонами викладені позиції щодо предмету позову у справі, суд вважає за можливе провести розгляд справи 16.07.2020р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами письмових доказів, оцінивши докази у їх сукупності за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги АТ ОТП Банк про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22.05.2008р. між ЗАТ ОТП Банк (правонаступник АТ ОТП Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-300/237/200, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 100 000 дол. США, кредит надається траншами: 1 транш 60 000 дол. США; 2 та 3 транш по 20 000 дол. США, цільове використання кредиту на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту - 22.05.2023р. Сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються. Ануїтетні платежі сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашаються рівними частина протягом всього строку дії кредитного договору. Платежі, що зменшуються щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Графік платежів підписується обома сторонами, є невід`ємною частиною до цього договору (а.с. №8-12). В матеріалах справи міститься Додаток №1 до кредитного договору №ML-300/237/200 від 22.05.2008р. Графік платежів підписаний сторонами (а.с. №13-19).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-300/237/200 між банком та ОСОБА_1 22.05.2008р. було укладено договір іпотеки №PML-300/237/2008 (а.с. №51-54).

Згідно умов п.2.1 договору іпотеки, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитними договорами у такому розмірі, у такий валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя повернення кредиту за кредитним договором №ML-300/237/200 від 22.05.2008р. не пізніше 22.05.2023р. Відповідно до умов встановлених п.п.1.5-1.6 кредитного договору, сума кредиту може скласти 100 000 дол.США, сплату процентів за користування кредитом, сплату пені за простроченні повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту. Предметом іпотеки за укладеним договором виступило нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та належить на праві власності іпотекодавцю.

30.03.2015р. між сторонами був укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-300/237/200, відповідно до умов якого сторони погодили змінити валюту виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та встановити, що валютою виконання боргових зобов`язань за кредитним договором є національна валюта України гривня. Зміна валюти виконання боргових зобов`язань здійснюється за офіційним курсом НБУ на час проведення такої зміни. Встановлено, що на період з 30.03.2015р. по 23.04.2017р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 13,99%, на період з 24.04.2017р. до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів буде використовуватися плаваюча процента ставка, датою остаточного повернення кредиту є 22.05.2028р. (а.с. №21-23). Також з підписанням Додаткового договору №1 між сторонами був підписаний Додаток №1 до Додаткового договору від 30.03.2015р. - Графік платежів (а.с. №24-27).

30.05.2015р. було укладено Додатковий договір №1 до Договору іпотеки №PML-300/237/2008 від 22.05.2008р., сторони цього Додаткового договору домовилися внести зміни і доповнення в договір іпотеки, а саме: викласти статтю 2 та статтю 9 договору іпотеки в наступній редакції: Кредитний договір - кредитний договір №ML-300/237/200, укладений сторонами 22.05.2008р. зі всіма існуючими та майбутніми змінами та доповненнями. Боргові зобов`язання - всі зобов`язання іпотекодавця перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору та як це визначено кредитним договором (а.с. №55-59).

Крім того, 22.07.2016р., 30.05.2017р. та 20.07.2018р. між банком та ОСОБА_1 були укладені Додаткові договори №2, 3, 4 до кредитного договору №ML-300/237/200, з підписанням яких сторони дійшли згоди про зміну умов нарахування відсотків, а саме розміру процентної ставки та відповідні періоду нарахування, а також викладено в новій редакції Графік платежів, які були підписаний сторонами (а.с. №28-48).

Отже, поряд з установленням нового строку повернення кредиту, сторони погодили зміну валюти виконання боргових зобов`язань, а також порядок та розмір нарахування відсотків.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-300/237/200, 22.05.2008р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-300/237/2008 (а.с. №60).

Умовами договору поруки визначено, що за цим договором поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Порукою за цим договором забезпечується вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення основної суми кредиту, наданого боржнику. Боржник зобов`язаний повернути кредитору повно суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 22.05.2023р., сума отриманого кредиту може складати 100 000 дол. США, сплата відсотків за користування кредитом, сплата пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов`язаннями.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

30.03.2015р. між сторонами був укладений Додатковий договір №1 до договору поруки №SR-300/237/2008, згідно якого сторони погодили пункт 2.1, 2.2, 3.2 договору поруки та викласти його в наступній редакції: Боржник зобов`язаний повернути кредитору повну суму отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 22.05.2028р. на дату укладення цього Додаткового договору сума отриманого кредиту складає 847 091грн.15коп. Боржник зобов`язаний сплатити проценти за користування отриманих ним кредитними коштами, наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі.

На дату укладення Додаткового договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою становить 847 091 грн. 15коп. У разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов`язань (та /чи інших зобов`язань боржника за кредитним договором) після укладення цього договору, такі зобов`язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору (а.с.№ 61-62).

Крім того, 22.07.2016р., 30.05.2017р. та 20.07.2018р. між банком та ОСОБА_2 були укладені Додаткові договори №2, 3, 4 до договору поруки №SR-300/237/2008, якими вносилися зміну щодо обсягу зобов`язань поручителя з урахуванням укладених між банком та основним боржником Додаткових договорів до кредитного договору (а.с. №63-67).

Втім, умови пункту 4.1 договору поруки щодо визнання строку дії договору поруки з укладенням Додаткових договорів до договору поруки - залишено без змін.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, презумпцію правомірності, укладеного між сторонами кредитного договору, договору поруки та укладених до них Додаткових договорів про внесення змін та доповнень під час розгляду справи відповідачами не спростовано.

Відповідно до положень ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом заперечень викладених відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позов та заяві від 13.07.2020р., відповідачем не заперечувалися обставини укладення між ним та банком кредитного договору №ML-300/237/200 від 22.05.2008р. та додаткових договорів до кредитного договору.

Отже, при винесенні рішення у відповідності до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві АТ ОТП Банк зазначено, що внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 05.09.2019р. сума заборгованості за договором складає 796 541 грн.16коп., з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 738 164грн.80коп., заборгованість по відсоткам 56 510 грн.28коп., заборгованість по штрафним санкціям (пені) 1 866грн.08коп.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с. №68), який долучений до позовної заяви, відповідність якого не була спростована відповідачем окремим контррозрахунком, згідно висловлених заперечень, відповідачем заперечувалась обставина отримання кредитних коштів в розмірі визначеному договором.

Так, у постанові Верховного Суду від 09.11.2018р. по справі №911/3685/2017 зазначена позиція: Чинне законодавство не містить переліку таких дій, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. ч. 1 ст. 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акту звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

З урахуванням обставин у даній справі, суд дійшов висновку, що з дати укладення основного кредитного договору вчинені відповідачем ОСОБА_1 дії свідчать про існування грошового зобов`язання перед банком та визнання боргу і відповідного висновку суд дійшов виходячи з наступного:

- виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 було забезпечено іпотекою належного відповідачу нерухомого майна, договір іпотеки було укладено 22.05.2008р. в день укладення кредитного договору, в подальшому через 7 років до договору іпотеки були внесені зміни з урахування змін по основному зобов`язанню. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ст.3 Закону України Про іпотеку).

- згідно наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з дати укладення договору до 30.03.2015р. відповідачем здійснювалось погашення кредиту в валюті визначеній договором долар США та станом на 30.05.2015р. залишок заборгованості складав 34 951 дол.США. 30.03.2015р. здійснено конвертацію заборгованості в гривню, яка дорівнювала 847 091 грн. 15коп.

- 30.03.2015р. між сторонами був укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-300/237/200, відповідно до умов якого сторони погодили змінити валюту виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Крім того, боржником був підписаний Додаток №1 до Додаткового договору, а також новий Графік платежів, зокрема, перша сторінка додатку підписана позичальником містить відомості, що заборгованість по кредиту станом на 30.03.2015р. становить 847 091 грн. 15коп., дата реструктуризації 30.05.2015р. і відповідний розмір заборгованості відповідає наданому позивачем розрахунку боргу за кредитом.

- 22.07.2016р., 30.05.2017р. та 20.07.2018р. між банком та боржником неодноразово були укладені Додаткові договори до кредитного договору. Також боржником були підписані Додатки №1 до Додаткових договорів разом з якими були погоджені та змінені Графіки платежів, та перша сторінка всіх Додатків підписаних позичальником містить відомості, про розмір заборгованість по кредиту на дату підписання Додаткових договорів.

- згідно до розрахунку заборгованості починаючи з 22.04.2015р. відповідачем здійснювалось погашення кредиту в валюті виконання зобов`язання гривні.

- з дати укладення договору до часу звернення банком з позовом до суду відповідач, укладаючи з банком договір іпотеки на забезпечення виконання грошових зобов`язань перед банком, Додаткові договори до кредитному договору, не висував до банка вимоги не виконання кредитором прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору щодо видачі кредиту.

22.01.2020р. АТ ОТП Банк надіслав боржнику ОСОБА_1 лист вих.№85-01-12-4-6/48 з вимогою достроково погасити заборгованість за кредитним договором станом на 05.09.2019р. протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги (а.с. №69). Отже, в даному випадку банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України і такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Доказів належного виконання боржником вимоги та погашення заборгованості матеріали справи не містять, а отже, боржник повністю зобов`язання по погашенню боргу, сплаті відсотків за користування кредитом не виконав чим порушив вимоги ст.ст.1048, 1049, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення з основного боржника залишку наданого кредиту 738 164 грн.80коп., відсотків за користування кредитом 56 510 грн.28коп. нарахованих станом на 05.09.2019р. , а загалом 794 675грн. 08коп.

Щодо стягнення заборгованості по штрафним санкціям (пені) у розмірі 1 866грн.08коп., то в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову, оскільки позивачем ані в позовній заяві ані в наданому розрахунку заборгованості (а.с. № 68зв.ст.) не наведено належних обґрунтувань щодо розміру грошових зобов`язань та строків (періодів) порушення відповідних зобов`язань, виходячи з яких позивачем здійснено нарахування пені, а також обґрунтувань періодів порушення зобов`язання.

Між тим, при винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем вимоги про солідарне стягнення заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Станом на дату звернення позивачем з позовом до суду, редакція ч.4 ст. 559 ЦК України передбачала, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч.2 ст. 252 ЦК України).

Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні ст.251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис ч.4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, а саме: якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 29.06.2016р. у справі № 6-272цс16, від 29.03.2017р. у справі № 6-3087цс16, від 14.06.2017р. у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22.08.2018р. у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення пред`явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20.04.2016р. у справі № 6-2662цс15).

Позивач реалізував право на пред`явлення вимоги до поручителя шляхом подання позову до суду 27.01.2020р.

Передбачений ч.4 ст.559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тому, за змістом ч.4 ст. 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання.

Відповідні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справі №523/8249/14-ц (провадження №14-70цс19).

Як вбачається зі змісту останнього Договору про внесення змін та доповнень №4 від 20.07.2018р. до кредитного договору №ML-300/237/200 обов`язок повернення кредиту визначено щомісячними платежами з остаточною датою погашення 22.05.2028р. Графіком погашення кредиту до Додаткового договору №4 передбачено, що погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами протягом строку кредитування, тобто до 22.05.2028р.

Згідно розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості 1 953грн.47коп. боржником було сплачено в лютому 2019р. і вже, починаючи з 22.03.2019р., кредитор мав пред`явити вимогу до поручителя, проте з позовом до суду звернувся 27.01.2020р., а тому встановлюючи загальний розмір відповідальності поручителя за окремими щомісячними платежами, суд дійшов висновку, що порука в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України припинилася в частині щомісячних зобов`язань за період по 22.07.2019р. (шість місяців, які передували зверненню з позовом до суду), разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором, до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги до дати звернення банком з позовом до суду.

Згідно Графіку платежів до Додаткового договору № 4 залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 22.07.2019р. складає 725 779грн.62коп., розмір відсотків нарахованих за період з 22.07.2019р. по 05.09.2019р. (46 днів) дорівнює 15 439 грн.82коп. (виходячи з розрахунку: розмір заборгованості 725 779грн.62коп. * 16,88% / 365 * 46 = 15 439грн.82коп.), а загалом 741 219 грн.44коп. і відповідний розмір заборгованості підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 11 948грн. 12коп. (а.с.№2).

З огляду на те, що вимоги позивача до боржника за кредитним договором задоволені в повному обсязі, то з ОСОБА_1 на користь АТ ОТП Банк підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 360грн. 98коп. ((794 675грн. 08коп. * 11 948грн. 12коп. /796 541грн. 16коп.= 11 920грн. 13коп.) - 5 559грн. 15коп. (розмір судового збору, який підлягає стягненню у зв`язку із солідарним задоволенням позовних вимог) = 6 360грн. 98коп.).

З відповідачки ОСОБА_2 , як з поручителя, на користь АТ ОТП Банк підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог 5 559грн. 15коп. (741 219грн. 44коп.* 11 948грн. 12коп. / 796 541 грн. 16коп.= 11 118грн. 29коп. / 2).

В іншій частині в стягненні судового збору слід відмовити, у зв`язку з відмовою в задоволенні частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204, 526, 629, 559, 1048, 1050, 1054 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справі №523/8249/14-ц (провадження №14-70цс19), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-300/237/200 від 22.05.2008р. станом на 05.09.2019р. в розмірі 794 675 грн.08 коп. (сімсот дев`яносто чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять грн. 08 коп.), з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 738 164грн.80коп., заборгованість по відсоткам 56 510грн.28коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №ML-300/237/200 від 22.05.2008р. в розмірі 741 219грн. 44коп. (сімсот сорок одну тисячу двісті дев`ятнадцять грн. 44 коп.), з яких: заборгованість по тілу кредиту 725 779 грн.62коп., заборгованість по відсоткам 15 439 грн.82коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ОТП Банк судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 360грн. 98коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на Акціонерного товариства ОТП Банк судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 559грн. 15коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.