Справа №265/8539/19
Провадження №2/265/530/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/8539/19 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Виноградненської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

за участі представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Мащенко Д ОСОБА_3 О., -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1959 га відповідно до Держаного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 01685, виданого 12 листопада 1999 року Виноградненською сільською радою Новоазовського району Донецької області, яка розташована в АДРЕСА_1 . Вказаний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 501. Земля їй була надана у власність для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. На теперішній час село Виноградне відноситься до території міста Маріуполя. В жовтні 2013 року земельна ділянка площею 0,1959 га в АДРЕСА_1 на території Виноградненської сільської ради за її бажанням була розділена на дві ділянки: № 1 площею 0,1359 га, кадастровий номер :01:000:2343 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також № 2 площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:2344 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки в натурі від 30 жовтня 2013 року було встановлено межі зазначених земельних ділянок. За свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 20 листопада 2013 року за нею було зареєстровано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:000:2344, з призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Натомість державна реєстрація права власності на земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 0,1359 га, кадастровий номер :01:000:2343 була розпочата відділом Держземагентства у Новоазовському районі Донецької області, але не завершена через тимчасову окупацію та припиненням здійснення повноважень органів державної влади на тимчасово окупованих територіях Новоазовського району Донецької області. У зв`язку з тим, що технічна документація та державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 01685, виданий 12 листопада 1999 року Виноградненською сільською радою Новоазовського району Донецької області були оформлені та зберігались в Новоазовському районі Донецької області, вона не має змоги зареєструвати право власності на земельну ділянку № НОМЕР_3 . На підставі цього просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 площею 0,1359 га, кадастровий номер :01:000:2343, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У судове засідання позивачка, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась.

Представник ОСОБА_1 , яка діє на підставі договору, ОСОБА_2 , у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягала та просила суд задовольнити позов. При цьому вказувала, що ОСОБА_1 в усній формі зверталась до державного кадастрового реєстратора в місті Маріуполі, де їй відмовити у проведенні державної реєстрації її права власності на спірну земельну ділянку. В судовому засіданні також стверджувала, що у позивачки відсутні оригінали, як правовстановлюючого документа на первинну земельну ділянку площею 0,1959 га до її поділу, так й технічної документації із землеустрою, які зберігаються у м. Новоазовську, бо були здані ОСОБА_1 до відповідного органу реєстрації Новоазовського району при проведенні державної реєстрації поділу належної їй земельної ділянки.

Від представника Виноградненської сільської ради надійшла заява з проханням провести розгляд справи за відсутності представників такого відповідача та ухвалити рішення на підставі закону.

Представник Маріупольської міської ради, Мащенко Д. О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позову, вказувала, не оспорюючи право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 , яка відноситься до приватної форми власності, що позивач не зверталась до відповідного органу з метою проведення державної реєстрації її права власності, тому її вимоги є передчасними.

Відповідно до наданого суду відзиву на позов, представник Маріупольської міської ради просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через те, що повноваження Держземагенства у Новоазовському районі Донецької області були передані до відділу Волноваського району ГУ Держгеокадастру в Донецькій області, тому проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку площею 0,1359 га (кадастровий номер :01:000:2343) на теперішній час можливе без звернення до суду, тому вважала позовні вимоги передчасними. Крім цього оскільки спірна земельна ділянка є сформованою та відноситься до приватної форми власності, то Маріупольська міська рада не має повноважень щодо її розпорядження. Таким чином, вважаючи, що реєстрація спірної земельної ділянки повинна бути здійснена відповідно до передбаченого законом порядку, то звернення до суду ОСОБА_1 є передчасним.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН № 01685 від 12 листопада 1999 року належала відповідно до рішення Виноградненської сільської ради від 8 липня 1999 року земельна ділянка площею 0,1959 га для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 501 (а. с. 13).

Крім цього судом було встановлено, що на підставі свідоцтва № 74 про право особистої власності на домоволодіння від 30 жовтня 1989 року ОСОБА_1 є власницею домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , право власності якої було зареєстровано в БТІ 30 жовтня 1989 року (а. с. 14-15).

Судом також було встановлено, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,1959 га, що перебуває у власності позивача та знаходиться на території Виноградненської сільської ради по АДРЕСА_1 , на замовлення ОСОБА_1 у 2013 році була виготовлена ПП «Новоазовський земельно-кадастровий центр» документація № 1-620 в частині її поділу на дві земельні ділянки площами відповідно 0,0600 га (кадастровий номер :01:000:2344) та 0,1359 га (кадастровий номер :01:000:2343), в ході чого було виготовлено схему поділу земельної ділянки, кадастрові плани, відбулось встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, а позивачкою було здано оригінал державного акту на право приватної власності на землю серія ДН № 01685 від 12 листопада 1999 року (а. с. 9-23).

Крім цього за витягом відділу Держземагенства у Новоазовському районі Донецької області від 31 жовтня 2013 року підтверджено, що відсутні обмеження на земельну ділянку площею 0,1359 га (кадастровий номер :01:000:2343) по АДРЕСА_1 (а. с. 20).

На теперішній час, як встановив суд, за ОСОБА_1 , як за власницею, зареєстровано право на одну земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:000:2344, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 листопада 2013 року, виданим реєстраційною службою Новоазовського районного управління юстиції Донецької області (а. с. 19).

Суд при цьому зазначає, що згідно із Листом Держгеокадастру від 12 листопада 2019 року відділ Держземагентства у Новоазовському районі Донецької області відповідно до наказу Держземагентства України від 02.12.2014 року «Про тимчасове переміщення територіальних органів Держземагентства у Донецькій області» у зв`язку з розташуванням на тимчасово неконтрольованій території України переміщений до м. Маріуполя. При цьому у Відділі були звільнені всі працівники, а його діяльність припинена. У зв`язку із проведенням операції об`єднаних сил до приміщень такого відділу, де знаходиться архівна та інша документація, доступ тимчасово відсутній (а. с. 41).

Таким чином суд встановив, що в державному акті на право власності на земельну ділянку ДН № 01685 від 12 листопада 1999 року зазначена площа та розміри однієї та тієї ж земельної ділянки порівняно із площами 0,0600 га та 0,1359 га земельних ділянок (кадастрові номери :01:000:2344 та :01:000:2343 відповідно), які були утворені внаслідок виготовлення технічної документації з землеустрою шляхом поділу земельної ділянки площею 0,1959 га, що належала ОСОБА_1 на праві власності, яка була розташована по АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За змістом ст. 319, 321 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

При цьому суд зазначає, що ст. 392 ЦК не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Передумовою для застосування даної норми є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права особи.

За ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Суд при цьому відхиляє посилання у відзиві представника Маріупольської міської ради щодо можливості позивачки провести реєстрацію за нею спірної земельної ділянки, з огляду на те, що у ОСОБА_1 відсутні оригінали документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, які були нею здані до відділу Держземагенства у Новоазовському районі Донецької області при проведенні державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_1 .

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державний земельний кадастр» витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки, сформований як викопіювання з кадастрової карти (плану) території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

На підставі ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру, крім іншого, включаються такі відомості про земельні ділянки, як кадастровий номер, місце розташування, опис меж, площа, міри ліній по периметру, координати поворотних точок меж та цільове призначення.

Оскільки відомості щодо кадастрового номеру, місця розташування, опису меж, площі, мір ліній по периметру, координат поворотних точок меж та цільового призначення були встановлені під час виготовлення технічної документації з землеустрою у 2013 році ПП «Новоазовський земельно-кадастровий центр» ОСОБА_1 щодо належної останній земельної ділянки площею 0,1359 га по АДРЕСА_1 , однак на яку позивачка не отримала свідоцтво про право власності в реєстраційній службі Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, через перебування такої служби на непідконтрольній Україні території, де був розташований також й відділ Держземагентства у Новоазовському районі Донецької області, робота якого була фактично припинена, то вказане свідчить про об`єктивну неможливість позивачки реалізувати своє право власності на земельну ділянку площею 0,1359 га, оскільки ОСОБА_1 свій правовстановлюючий документ на первинну земельну ділянку, до її поділу на дві, здала до відділу Держземагентства у Новоазовському районі Донецької області, тому не має у себе документа, що підтверджує її право власності на таку земельну ділянку, що унеможливлює реалізацію нею прав на реєстрацію за собою права власності на виділену земельну ділянку площею 0,1359 га по АДРЕСА_1 .

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка довела належними доказами, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,1359 га, що розташована по АДРЕСА_1 , право власності на яку вона не може підтвердити через фактичну втрату нею оригіналів документів, що засвідчують її право власності на таку земельну ділянку.

Суд зазначає при цьому, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,1959 га по АДРЕСА_1 не може бути підставою для позбавлення підтвердженого ОСОБА_1 в суді права власності останньої на таку земельну ділянку, внаслідок чого існують законні підстави для визнання за нею права власності на вже сформовану шляхом виділу земельну ділянку площею 0,1359 га по АДРЕСА_1 , на яку вже виготовлена необхідна технічна документація, через неможливість позивачки реалізувати своє право на реєстрацію за собою права власності на таку нерухомість у відповідних державних органах внаслідок відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на землю.

З урахуванням переліченого, з метою захисту права власності позивачки, суд вважає можливим задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому з огляду на відсутність як такого спору з боку відповідачів по справі з позивачкою щодо належності останній на праві власності земельної ділянки площею 0,1359 га по АДРЕСА_1 , то відсутні підстави для покладення на відповідачів тягаря по несенню витрат ОСОБА_1 при зверненні до суду із таким позовом.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Виноградненської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,1359 га (кадастровий номер :01:000:2343), розташовану по АДРЕСА_1 , з призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 6 лютого 2020 року.

Суддя