КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 128/83/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 10 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 380/1280/07-Ж, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 79 593 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,45% річних, з кінцевим терміном повернення до 09 вересня 2032 року. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання, у зв`язку з чим ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом на 09 грудня 2015 року становить 154 822,26 доларів США, що еквівалентно 3 547 471,50 грн., з яких: 76 645,00 доларів США, що еквівалентно 1 756 181,22 грн. - заборгованість за кредитом, 78 177,26 доларів США, що еквівалентно 1791290,28 грн. - заборгованість по процентам.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №380/1280/07-Ж від 10 вересня 2007 року в розмірі 3547471,50 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 53212,07 грн., а всього - 3600683,57 грн.

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог банку. Посилалася на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи. Суд не перевірив наданих банком розрахунків заборгованості на відповідність їх умовам договору. На думку апелянта визначена позивачем сума заборгованості є завищеною. Також позивачем пропущений строк позовної давності, який має відраховуватися окремо до кожного із платежів.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2007 року № 380/1280/07-Ж у сумі 717 454,37 грн. та судові витрати в розмірі 10759,48 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що з позовом до суду ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося 05 січня 2016 року, а ОСОБА_1 заявила про застосування наслідків спливу позовної давності. Відтак, із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню заборгованість по платежах, строк сплати яких настав з 05 січня 2013 року, і заборгованість, яку позивач просить стягнути достроково.

Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову Апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що установивши порушення виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором з грудня 2008 року, суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи не настали за таких обставин передбачені пунктами 4.4., 4.5. умови, за яких строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості перевірити правильність вирішення спору про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування з урахуванням заяви відповідачки про позовну давність.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі замінено позивача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представинк АТ «Альфа-Банк» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 вересня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 380/1280/07-Ж, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 79 593 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45% річних, з кінцевим терміном повернення до 09 вересня 2032 року на здійснення розрахунків за договором про участь у фонді фінансування будівництва будинку від 27 липня 2007 року.

ОСОБА_1 зобов`язалася погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів до 10-го числа кожного місяця згідно графіку, визначеного п. 1.1. договору (а. с. 13-16).

Згідно заяви на видачу готівки № 23 від 10 вересня 2007 року ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 380/1280/07-Ж одержала 79 593 доларів США, що еквівалентно 401 944,65 грн. (а. с. 17).

Згідно з наданого банком розрахунку станом на 09 грудня 2017 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 154 822,26 доларів США, що еквівалентно 3 547 471,50 грн., з яких: 76 645 доларів США - заборгованість за кредитом; 78 177,26 доларів США - заборгованість за відсотками.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №380/1280/07-Ж від 10 вересня 2007 року в розмірі 3547471,50 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом та це не заперечує представник відповідачки, ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором №380/1280/07-Ж від 10 вересня 2007 року, починаючи з грудня 2008 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування наданих АТ «Укрсоцбанк» розрахунків заборгованості, питання про призначення відповідної експертизи перед судом не порушувала. ОСОБА_1 посилалася на позбавлення можливості надати докази сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки не була повідомлена про розгляд справи. Разом з тим, ОСОБА_1 не надала таких доказів при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ані при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи це, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на невідповідність наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором.

В заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог АТ «Укрсоцбанк». В даній справі суд ухвалив заочне рішення, а тому відповідачка була позбавлена можливості подати таку заяву в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Скасовуючи попереднє рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд наголосив про необхідність з`ясування питання чи не настали передбачені пунктами 4.4., 4.5. кредитного договору умови, за яких строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Колегія суддів проаналізувала положення договору, які врегульовують питання дострокового повернення кредиту.

Пунктом 1.1. кредитного договору визначений графік погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів та кінцевий термін повернення кредиту до 09 вересня 2032 року включно.

Водночас, п. 7.4. договору передбачено, що у разі настання обставин, визначених пунктами 2.7.3., 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний повернути кредитору в повному обсязі існуючу заборгованість за кредитом, сплати нарахований процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, витрати кредитора на здійснення забезпечення заставою вимоги за цим договором, а також інші витрати кредитора, що пов`язані із захистом свого порушеного права у разі невиконання /неналежного виконання позичальником обов`язків за цим договором.

Пунктом 3.3.16. договору передбачений обов`язок позичальника додатково до обов`язків, вказаних в пунктах 3.3.1.-3.3.15. цього договору, виконувати інші обов`язки, що випливають з цього договору та передбачені ним та/або чинним законодавством України.

Обов`язки позичальника передбачені пунктом 3.3. договору, якими зокрема є: сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному в пунктах 2.5., 2.6. цього договору (пункт 3.3.7.); повертати кредит з дотриманням графіка, визначеного в пункті 1.1. договору (пункт 3.3.8.).

Відповідно до пункту 4.4. договору у разі невиконанння/неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених в будь-кому з пунктів 3.3.6., 3.3.10.-3.3.14., 3.3.16. цього договору, невиконанння/неналежного виконання позичальником умов договорів, визначених пунктом 1.3. цього договору протягом більше ніж 15 (п`ятнадцять) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня після спливу вказаного п`ятнадцятиденного строку повернути кредитору в повному обсязі існуючу заборгованість за кредитом, сплати нарахований процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, витрати кредитора на здійснення забезпечення заставою вимоги за цим договором, а також інші витрати кредитора, що пов`язані із захистом свого порушеного права у разі невиконанння/неналежного виконання позичальником обов`язків за цим договором.

Крім того, згідно з пунктом 4.5. кредитного договору у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більш як 60 календарних днів, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості позичальника за цим договором суми кредиту за пунктом 1.1 цього договору більш як на 10%, та/або несплати позичальником більше ніж однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5% суми кредиту за пунктом 1.1 цього договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі: кредит, проценти за користування кредитом, комісії, неустойку (пеню, штраф), передбачені цим договором, а також інші витрати кредитора, що пов`язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов`язків за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

Відповідно до змісту вказаних положень договору у позичальника виникає обов`язок достроково повернути кредит та сплатити проценти у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більш як 60 календарних днів, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості позичальника за цим договором суми кредиту за пунктом 1.1 цього договору більш як на 10%, та/або несплати позичальником більше ніж однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5% суми кредиту за пунктом 1.1 цього договору, протягом 30 календарних днів лише після отримання повідомлення банку з вимогою про повернення заборгованості за цим договором.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що банк використав право достроково вимагати повернення кредиту, надіславши їй 09 квітня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня вказана вимога банку про дострокове повернення кредиту.

Колегія суддів також врахує, що про направлення 09 квітня 2009 року вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту ОСОБА_1 не посилалася ані в заяві про перегляд заочного рішення суду, ані в апеляційній скарзі.

У заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилалася лише на пропуск позивачем строків позовної давності у зв`язку з простроченням нею виконання зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів.

Відтак, у колегії суддів відсутні підстави вважати встановленим, що 09 квітня 2009 року АТ «Укрсоцбанк» направило відповідачці вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим настав строк для повернення всієї суми заборгованості.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося до суду з позовом 05 січня 2016 року, в рамках загальної позовної давності із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає стягненню заборгованість по платежам, строк сплати яких настав з 05 січня 2013 року, і заборгованості, яка заявлена до стягнення достроково, що згідно наданих розрахунків становить 31 316,21 доларів США, з яких: 24 506,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 6809,37 доларів США - заборгованість за процентами, щостаном на здійснення розрахунку банком еквівалентно 717454,37 грн.

Такі ж розрахунки були наведені апеляційним судом при попередньому розгляді, і ОСОБА_1 не було наведено доводів на спростування вказаних розрахунків.

В іншій частині вимог позивача слід відмовити.

Враховуючи викледене, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 10759,48 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2016 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість за кредитним договором №380/1280/07-Ж від 10 вересня 2007 року в розмірі 31316,21 доларів США, з яких: 24 506,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 6809,37 доларів США - заборгованість за процентами, що еквівалентно 717454,37 грн.

В іншій частині вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 10759,48 грн. судового збору.

Дані про учасників справи.

Акціонерне товариство «Альфа-банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ,

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.