У Х В А Л А

Справа № 285/2676/20

провадження № 2/0285/866/20

27 липня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області Васильчук Л. Й., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності та права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» за подання вищезазначеного позову. В обґрунтування клопотання зазначає, що офіційно працює та отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів немає. Перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір, його розмір перевищує 5% від доходу за попередній рік.

На підтвердження вищевказаних обставин позивачем надано відповідну довідку.

Стаття 136 ЦПК України визначає підстави та порядок відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права на доступ до суду. Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У п. 60 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (заява N 28249/95) зазначено, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд прави на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом" (див. "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" та "Аїт-Мугуб проти Франції", рішення суду, цитовані вище, там само, пункт 63 і далі та пункт 57 відповідно).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обовязки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Судовий збір, який підлягає сплаті позивачем за дві вимоги майнового характеру становить 2202 грн. 86 коп., а 5% річного доходу позивача за 2019 рік становить 2512 грн., отже розмір судового збору перевищує 5% річного доходу позивача за попередній календарний рік.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в зазначеній справі, оскільки розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу позивача за попередній календарний рік.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 260, 261, ЦПК України ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності та права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Й. Васильчук