Справа № 500/1797/18
Провадження № 2/946/641/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді - Пащенко Т.П.,

при секретарі - Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 47535 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати. 22.04.2019 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 82948,80 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.09.2017 року об 11 годині в м.Ізмаїлі Одеської області на перехресті вулиці С.Бурлаченка та проспекту Суворова в м.Ізмаїлі Одеської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався з правого боку по проспекту Суворова, та скоїв зіткнення з останнім, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП України. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили. Позивач посилається на те, що оскільки з вини ОСОБА_2 був пошкоджений належний йому автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2 , йому було заподіяно матеріальну шкоду. Розмір майнової шкоди визначений висновком №911/2017 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якого розмір шкоди складає 147 185 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК Уніка» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АК/1020835. Ліміт відповідальності за страховим полісом складає 100 000 грн. Позивачем заявляється вимога про відшкодування матеріальної шкоди за виключенням суми страхового відшкодування в розмірі 47 535 грн. Крім того, позивачем понесені витрати в сумі 350 грн. на відновлення розвалу-сходження коліс, та 1500 грн. на оплату праці ФОП ОСОБА_5 . Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., яка полягає в тому, що в результаті ДТП та послідуючого відновлення транспортного засобу йому були завдані страждання, пов`язані з неможливістю тривалий час користуватися автомобілем. Висновком авто-товарознавчої експертизи №14/19 від 22.01.2018 року, проведеної ФОП ОСОБА_6 встановлено, що вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження 30.09.2017 року автомобіля «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2 на час проведення експертизи складає 182984,8 грн. Тому, згідно заяви від 22.04.2019 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 82 948, 80 грн.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити змінені позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову в тому числі з підстав зазначених ОСОБА_2 у відзиві на позов, а саме в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 , яким він керував на момент ДТП, була застрахована у ПрАТ "Страхова компанії "УНІКА" відповідно до полісу NАК/1020835 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 05.11.2016 року по 04.11.2017 року. Згідно вищезазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілого складає 100 000 грн. Відповідно до розрахунків страхової компанії, вартість шкоди, заподіяної майну позивача, складає 86 020 грн. Розмір страхового відшкодування був узгоджений позивачем та ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується Актом узгодження розміру страхового відшкодування (угодою про відшкодування матеріальної шкоди) № 00238244 від 18.12.2017 року. ОСОБА_1 погодився з тим, що сума страхового відшкодування 86 020 грн. є остаточною та достатньою та підтвердив, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та або до особи винної у вчиненні ДТП мати не буде. Платіжним дорученням №006281 від 09.02.2018 року ОСОБА_1 було перераховано 86 020 грн., страхового відшкодування на його рахунок в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». До розрахунку суми страхового відшкодування, виконаному страховою компанією позивач зауважень не пред`являв, суму виплати не оспорював, провести оцінку або експертизу пошкодженого майна для визначення суми страхового відшкодування не просив. Також представники відповідача Павлова М.Г. вказали, що звіт визначення вартості матеріального збитку №911/1017, який був складений ФОП ОСОБА_5 , та на який посилається позивач - датований 13.10.2017 року, тоді як страховий акт №00238244 страховика був викладений 07.02.2018 року. При підписанні Акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00238244 від 18.12.2017 року, позивач знав та не заперечував щодо суми відшкодування значно меншої ніж сума, зазначена у звіті. Представники відповідача також зазначили, що вимоги позивача до відповідача є незаконними, оскільки право вимоги позивача до нього могло б виникнути лише у двох випадках: якщо у ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" не виник би обов`язок з виплати страхового відшкодування та якщо розмір завданої шкоди перевищив би ліміт відповідальності страховика - ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА". Сума страхового відшкодування, яка була погоджена та виплачена позивачу - 86 020 грн., отже не перевищила ліміт відповідальності страховика. Тобто умов, відповідно до яких могла виникнути субсидіарна відповідальність та застосована ст.1194 ЦК України, не виникло. До того ж позивач, обґрунтовуючи позов, і не посилався на ст.1194 ЦК України. Відповідач у відзиві також послався на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи №755/18006/15-ц в якій містяться висновки, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, пошкоджений автомобіль, належний позивачу, станом на 10.06.2018 року повністю відновлено, що підтверджується наданими відповідачем фотознімками, але до суду жодних доказів про дату відновлення та розмір фактичних витрат на відновлення автомобіля на надав, що свідчить про достатність суми страхового відшкодування для повного ремонту автомобіля. Представники відповідача вказували також, що правочин, укладений між ПрАТ «СК «УНІКА» та позивачем 21.12.2017 року, є чинним, відповідає вимогам Закону, а при його наявності та повної виплаті страхового відшкодування, деліктне зобов`язання між ним та позивачем припинено виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 528, частина 1 статті 599 ЦК України). До того ж, звіт №911/1017 та висновок експертизи №14/19 від 22.01.2018 року не можуть бути прийняті в якості допустимих доказів, адже були одержані з порушенням вимог закону, що спричинило збільшення розрахункової вартості запасних частин (ремонту) і, як наслідок, збільшення передбачуваної вартості відновлювального ремонту. Зокрема, огляд пошкодженого автомобіля був проведений ФОП ОСОБА_5 на власний розсуд, без виклику і участі заподіювача шкоди та страховика. Отже, цей огляд проведений з порушеннями. Також, звіт проведений ФОП ОСОБА_5 покладений експертом ОСОБА_6 в основу експертизи №14/19, яка в силу цього не відповідає вимогам допустимості. До того ж експертом оцінка виконана станом на день її проведення, а не на дату виконання відновлювальних робіт, що не відповідає вимогам ст.1192 ЦК України. Вартість ремонту транспортного засобу позивача, вказана в звіті та експертному дослідженні, не відображає дійсну вартість ремонту, носить лише рекомендаційний характер та не є реальним збитком, оскільки позивач, підписавши акт узгодження, визнав проведений страховою компанією розрахунок, достатність цих коштів для проведення ремонту та провів ремонт. Але не надав суду будь-яких доказів фактичних затрат на ремонт, та доказів, що вартість фактичного ремонту склала суму більшу, ніж страхова виплата. На обґрунтування заперечень проти заявленого розміру компенсації моральної шкоди відповідач посилається на те, що такий розмір не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки позивачем не враховано, що з метою прискорення процесу оформлення таких документів і виплати страхового відшкодування сторони обрали оперативний спосіб захисту прав потерпілого, що було направлено на мінімізацію душевних страждань, які позивач зазнав під час ДТП, в результаті чого компенсація була проведена у встановлені Законом строки. В результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди здоров`ю позивача заподіяно не було. Також представники відповідача просили при визначенні розміру моральної шкоди врахувати його матеріальне становище, той факт, що він є головою багатодітної сім`ї, не працевлаштований та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, просив розглянути справу за його відсутності.

Ухвалою суду від 11.10.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Ухвалою суду від 31.10.2018 року судом призначена судова авто-товарознавча експертиза.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що 30 вересня 2017 року об 11 годині в м. Ізмаїлі Одеської області на перехресті вулиці С.Бурлаченка та проспекту Суворова сталася ДТП за участю автомобілів «Toyota Auris», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілю «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/5416/17 від 03.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скоєного 30.09.2017 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова набрала законної сили (а.с.12).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.180) автомобіль «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Таким чином, з вини відповідача в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок чого йому було заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota Auris» державний номер НОМЕР_1 , яким відповідач керував на момент ДТП, була застрахована у ПАТ "Страхова компанії "УНІКА", відповідно до полісу номер АК/1020835 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) строком дії з 05.11.2016 року по 04.11.2017 року Згідно вищезазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн., франшиза 0 грн. (а.с. 226 т.1)

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон)).

Згідно зі ст.6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 36.2. ст.36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2018 року позивачу ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення №006281 виплачено страхове відшкодування ПрАТ "Страхова компанії "УНІКА" в сумі 86 020 грн. (а.с.80 т. 1).

Підставою для виплати страхового відшкодування стали: ремонтна калькуляція №00238244 від 18.12.2017 року, відповідно до якої вартість робіт, матеріалів та запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 87815,64 грн., та складається з вартості робіт - 2080 грн., додаткових витрат - 1000 грн., вартості матеріалів та робіт з фарбування - 11 851,82 грн., вартості запчастин -72883,82 грн. (а.с.85), страховий акт №00238244 від 07.02.2018 року, відповідно до якого подія кваліфікована як страховий випадок, розраховано суму страхового відшкодування та прийнято рішення згідно акту та умов договору страхування №АК/1020835 виплатити страхове відшкодування в сумі 86020 грн. (а.с.84), Акт узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) № 00238244 від 21.12.2017 року, відповідно до якого страхова компанія та ОСОБА_1 узгодили суму страхового відшкодування в розмірі 86020 грн. (а.с.24 т. 2).

ОСОБА_1 визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разу, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика в межах страхової суми мати не буде.

Також, ОСОБА_1 визнав, що до підписання цього попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі, ясній пам`яті та діє добровільно без будь-якого примусу, як фізичного так і матеріального, а також розуміє значення своїх дій та правових наслідків, на підставі п.5 вищезазначеного Акту.

Матеріальний збиток, завданий автомобілю «Nissan X-Trail» державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до висновку №14/19 судової авто-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, складеного 22.01.2018 року, становить 182 984,80 грн. (а.с.194-202 т. 1).

Позивач отримав страхове відшкодування, про що свідчить також платіжне доручення №006281 від 09.02.2018 року у сумі 86 020 грн., та претензій до страховика не має, що підтверджується Актом узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) № 00238244 від 21.12.2017 року (а.с. 80 т.1, 24 т. 2) та поясненнями його представників.

Однак акт узгодження розміру страхового відшкодування не підтверджує відсутність претензій позивача щодо відшкодування шкоди з винної особи в розмірі, яка складає різницю між матеріальним збитком та розміром страхового відшкодування.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 82 948,80 грн.

При визначенні суми в розмірі 82 948,80 грн., суд виходить з того, що матеріальний збиток визначений експертом в судовій авто-товарознавчій експертизі становить 182 984,80 грн., ліміт відповідальності страховика складає 100 000 грн. При цьому позивачем в збільшених позовних вимогах зазначена саме сума в розмірі 82 948,80 грн., а не 82 984,80 грн., тому суд не може вийти за межі позовних вимог.

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідачів щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків, оскільки ОСОБА_1 погодився з тим, що сума страхового відшкодування 86 020 грн. є остаточною та достатньою та підтвердив, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та або до особи винної у вчиненні ДТП мати не буде, оскільки згідно акту від № 00238244 від 21.12.2017 року (а.с.24 т.2), який є оригіналом, сторонами узгоджено, що у позивача не буде претензій саме до страховика. Крім того, розмір шкоди перевищує суму ліміту відповідальності страховика саме на 82 984,80 грн.

Також, не приймаються судом до уваги доводи, що висновок №14/19 судової авто-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, складеного 22.01.2018 року є неналежним доказом, оскільки він відповідає вимогам закону, так як суду не надано відповідачем доказів, які б спростовували висновки зазначені експертом щодо розміру шкоди в експертизі.

Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 10 000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях які особа отримала в наслідок ушкодження здоров`я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях які особа зазнала в зв`язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації.

Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судом встановлено, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті ДТП позивач відчував душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням майна, що перебуває в його власності, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошова компенсація в сумі 3000 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 грн. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3940 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №68 від 07.10.2017 року (а.с.11) ОСОБА_4 сплатила витрати на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 грн.

Згідно рахунку за проведення судової експертизи Свинаренком В.С. сплачено 3940 грн. за проведення судової експертизи (а.с.188 т. 1).

Відповідно до ч. 1, п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Тому, оскільки позивачем сплачені витрати на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 грн. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3940 грн., що підтверджується належними доказами, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 82 948,80 грн., моральної шкоди в сумі 3000 грн., витрат на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 грн., витрат за проведення судової експертизи у розмірі 3940 грн. підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 постанови від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

За таких обставин суд прийшов до висновку щодо зобов`язання ОСОБА_1 , передати ОСОБА_2 , майно, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, а саме: бампер правий, кріплення бамперу правого, демпфер бамперу правого, підсилювач бамперу правого, облицювання бамперу правого, гратки повітрозбірнику, капот, фари лівої в зборі, протитуманну фару ліву, крило праве та ліве, підкрилок правий та лівий, планка арки крила права та ліва, кронштейн лівого радіатора, вітрове скло, ущільнювач вітрового скла, направляючі тяги, блок управління двигуна, кришка блока запобіжника.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також підлягають стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 124,69 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 979, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданої результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 09 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 01 серпня 1995 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_7 », матеріальні збитки у розмірі 82 948,80 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 80 копійок) грн., та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі гривень) грн.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 01 серпня 1995 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_7 », передати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 09 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », майно, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, а саме: бампер правий, кріплення бамперу правого, демпфер бамперу правого, підсилювач бамперу правого, облицювання бамперу правого, гратки повітрозбірнику, капот, фари лівої в зборі, протитуманну фару ліву, крило праве та ліве, підкрилок правий та лівий, планка арки крила права та ліва, кронштейн лівого радіатора, вітрове скло, ущільнювач вітрового скла, направляючі тяги, блок управління двигуна, кришка блока запобіжника.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 09 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 01 серпня 1995 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_7 », витрати на оплату проведення незалежної оцінки у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень) грн., витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3940 (три тисячі дев`ятсот сорок гривень) грн., та судовий збір у розмірі 1233,44 (одна тисяча двісті тридцять три гривні 44 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 09 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », в дохід держави судовий збір у розмірі 124,69 (сто двадцять чотири гривні 68 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2020 року.

Суддя: Т.П.Пащенко