УХВАЛА
"06" липня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -
встановив:
01 липня 2020р. ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою, у якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вжите відносно нього ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2010 у цивільній справі №2/2548/10/07.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Відповідно до ч.5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Відповідно до п. 4 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.
Незважаючи на положення ст. 377-1 ЦПК України (в ред. від 08.03.2011р.), яка передбачала застосування такого обмеження лише за поданням державного виконавця, на докази стану виконавчого провадження за судовим наказом у справі №2-2548/10/07 ОСОБА_1 не посилається.
Також боржник не посилається і на докази, з зазначенням відповідних документів, на підтвердження відмови стягувача повідомити стан розрахунку за договором (суму боргу, платіжні документи на підтвердження оплати цієї суми).
Таким чином, посилання на докази на підтвердження суми боргу, оплати цієї суми, а відповідно, відсутності заборгованості та про стан виконавчого провадження, заява не місить.
Також всупереч п.2, п.10 ст. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить відомих боржнику засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти стягувача ПАТ «Скай Банк»; підтвердження боржника про те, що ним не подано заяв з тим самим предметом та з тих самих підстав.
З урахуванням викладеного, вважаю, що заява не відповідає вимогам ст.ст. 175 ЦПК України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - залишити без руху, запропонувати протягом 10 діб з моменту отримання ухвали усунути недоліки заяви.
Роз`яснити боржнику, що у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: