Справа № 572/3495/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

відповідача ОСОБА_1

розлянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №572/3495/19 за позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання на час навчання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 1 вересня 2019 року і до досягнення ним 23 років.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем заявлено, що сторони з 12 травня 2000 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, в якому у подружжя народилась дитина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син ОСОБА_9 досяг повноліття, однак на момент звернення позивача із цим позовом до суду навчається на денній формі навчання у Вищому професійному училищі №22 м.Сарни, в зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки позивач працює, однак, отримує невелику заробітну плату, вона не в змозі самотужки утримувати дитину під час навчання, що стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_10 до суду подала письмову заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги не визнав, пояснив, що матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина на час навчання він не має, так як не працює через труднощі із працевлаштуванням (є інвалідом), крім цього, має інших утриманців, через що просить відмовити у позові.

Позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачем надано відзив на позов із письмовими доказами на доведення заперечень, які він просив долучити до матеріалів справи.

Заявлені сторонами клопотання судом задоволені.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання повнолітньої дитини на час навчання, що врегульовано нормами СК України.

Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 9 лютого 2001 року (матір`ю дитини у наданому документі є ОСОБА_11 , в той час, як із позовом звернулась ОСОБА_10 , однак, відповідач не висловлював заперечень з цього приводу).

Дитина сторін по справі, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення позивача до суду із цим позовом досяг 18 років, тобто, повноліття, однак, не досяг 23 років.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на ті обставини, що повнолітня дитина навчається, через що несе певні витрати, а тому потребує матеріальної допомоги батьків.

Обставини, на які посилається позивач дійсно доводяться копією довідки №1691від 10 жовтня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_7 дійсно навчається у ОСОБА_12 .Сарни терміном навчання з 2 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року.

В свою чергу в обґрунтування заперечень щодо заявлених вимог відповідач посилався на ті обставини, що він не є працевлаштованим, доходів, окрім пенсійних виплат, не має, через що не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із нормами СК України - батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, виключно за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Так, судом враховується, що позивачем надано докази навчання повнолітньої дитини, однак, не надано доказів того, що дитина потребує в зв`язку із цим матеріальної допомоги та несе певні витрати, пов`язані із навчанням.

В свою чергу із наданих відповідачем доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є інвалідом третьої групи інвалідності, в зв`язку із чим отримує пенсію у розмірі 2000 грн. щомісяця. Вказані обставини доведені копією довідки серії НОМЕР_2 від 1 березня 1994 року та довідкою про доходи №1353 5438 1038 1312 від 9 грудня 2019 року, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Рівненській області.

Крім цього, із наданих позивачем доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 не є працевлаштованим, а також має інших утриманців.

Так, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 17 жовтня 1994 року на ім`я ОСОБА_1 останній не працює з 23 листопада 2000 року.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15 серпня 2005 року вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, відповідно до довідки, виданої Тутовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області 10 грудня 2019 року за №7505 проживає із відповідачем.

Враховуючи наведені вище докази, які підтверджують факт навчання повнолітньої дитини сторін по справі, однак, з огляду на встановлені судом обставини, за яких батько дитини не має матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу за станом здоров`я та через відсутність відповідних доходів вимоги позивача до задоволенні не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_14 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину : ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 1 вересня 2019 року і до досягнення ним 23 років відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя: