Справа № 379/1218/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за уточненим позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 26.09.2018 до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4086 га, кадастровий номер :02:001:0018, що укладений 25.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко»; визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області площею 2,4086 га, кадастровий номер :02:001:0018, що укладений 09.10.2012 між ОСОБА_1 та СП «Світанок» на умовах, що викладені в додатковій угоді від 10.05.2017 до договору № 855 оренди земельної ділянки від 09.10.2012, строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.10.2012 між СП «Світанок» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 терміном на 5 років укладено договір № 855 оренди земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0018. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4086 га розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалось СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 04350. 08.08.2017 запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 21851037. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017. 16.06.2017 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від ОСОБА_1 датована 27.03.2017, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування. Відповідно до п. 3.3 Договору № 855 оренди земельної ділянки від 09.10.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи намір використати своє переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 , СП «Світанок», як орендар, 27.05.2017 за вих. № 855-266 від 10.05.2017 надіслало на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 10.05.2017 до договору № 855 оренди земельної ділянки від 09.10.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення. 12.08.2017 до СП «Світанок» надійшла повторна заява від ОСОБА_1 , датована 24.05.2017, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 27.03.2017). В своїй заяві ОСОБА_1 просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від ОСОБА_1 до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача надісланий 27.05.2017 до СП «Світанок» не надходило. В серпні 2018 року СП «Світанок» отримало з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційну довідку про належну ОСОБА_1 земельну ділянку, а саме, що 03.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклав новий договір оренди на земельну ділянку № НОМЕР_1 під кадастровим номером :02:001:0018, площею 2,4086 га з іншим орендарем - ФГ «Даценко». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 12.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 40769592. В подальшому, 03.01.2018 інше речове право було припинено. Крім того, 25.04.2019 між відповідачами було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), зі змісту якого випливає, що строк користування земельною ділянкою встановлюється до 31.12.2029, розмір орендної плати складає 14340,00 грн. Вважає, що відповідачка ОСОБА_1 надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало ОСОБА_1 укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована ОСОБА_1 в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13167,71 грн, що на 2167,71 грн більше за пропозицію ФГ «Даценко». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають, що в силу п. 3.4 договору оренди від 2012 року орендодавець висловив своє волевиявлення і більш як за 6 місяців до закінчення договору повідомив позивача про небажання поновлювати договір та з проханням надати земельну ділянку після збирання врожаю 2017 року. Прохання було виконане орендарем та земельна ділянка повернена орендодавцю. Оскільки після збору урожаю 2017 року орендар на прохання орендодавця повернув земельну ділянку, то в силу п. 7.1 Договору та ст. 34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди припинився і відповідно його поновлення є неможливим. Не відповідає дійсності те, що позивач є добросовісним орендарем та виконує всі умови договору оренди, зокрема в повному обсязі проводить виплату орендної плати так як орендна плата сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі. Твердження позивача про те, що в 2017 році орендна плата виплачувалась у розмірі 9,948% від нормативної грошової оцінки, а у 2018 - 11,191% спростовується доданим до позову наказом позивача № 14-Г від 23.08.17, відповідно до п. 2 якого наказано орендну плату власникам земельних ділянок, договори оренди з якими закінчуються в 2017-2018 роках та не переукладені на новий строк, видавати виключно на умовах діючих договорів оренди. Позивач, як орендар земельної ділянки не виконував п. 5.3 Договору так як проект землеустрою не розроблявся. Звертає увагу суду на те, що у договорі, підписаному із ФГ «Даценко» у орендодавця об`єктивно кращі умови, оскільки за цим договором: розмір орендної плати обов`язково переглядається кожен рік, за ширшого кола підстав, які можуть вплинути на збільшення суми орендної плати та за відсутності обставин, при яких, як у опонента, сума орендної плати може бути знижена, зокрема, тут ідеться про «погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами», що безумовно є гіршою умовою для орендодавця. Зазначає, оскільки змінюються істотні умови договору і на це не отримано згоди орендодавця, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, що випливає із повідомлень орендодавця, позивач втратив своє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки.

Додатково щодо відсутності з боку орендодавця відповіді на лист-повідомлення позивача про продовження дії договору вказує, що орендодавець у своїй заяві на адресу позивача однозначно та чітко висловив свою позицію щодо відсутності наміру продовжувати договірні відносини із позивачем після закінчення строку дії договору. Позивач погодився із рішенням орендодавця і, зібравши урожай, повернув земельну ділянку у вересні 2017 року. Після повернення ділянки орендарю, позивач уже не здійснював підготовчих осінніх польових робіт (оранка, культивація, внесення комплексу добрив і т.д.). Проведення даних робіт на свої ділянці орендар організовував самостійно. Після отримання листа-повідомлення позивача з пропозицією поновлення договору, орендодавець направив заяву позивачу у якій в категоричній формі відмовився укладати договір, а тому твердження про відсутність відповіді на лист-повідомлення не відповідає дійсності.

У поданій відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що відповідачка ОСОБА_1 помилково вважає, що заяви від 27.03.2017 та 24.05.2017 надіслані позивачу є заявами про відмову у поновленні договору на новий строк, адже позивач є первісним ініціатором листа - повідомлення з проектом додаткової угоди № 855-266 від 10.05.2017, а відповідачка ОСОБА_1 за наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі мала би направити до СП «Світанок» лист-повідомлення про прийняте рішення (надати відповідь на лист позивача № 855-266 від 10.05.2017). Таких відповідей позивачу від відповідача не надходило. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та ОСОБА_1 не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, адже по суті з боку відповідача такі перемовини не велися, на відміну від позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк. Не відповідає дійсності і твердження про те, що з вересня 2017 року проведенням польових робіт на даній земельній ділянці ОСОБА_1 проводить самостійно, та що орендна плата, запропонована з боку ТОВ «Інтерагроінвест», є меншою за орендну плату, запропоновану ФГ «Даценко». З підстав, аналогічних викладеній в позовній заяві, вважає наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк.

У судовому засіданні представник позивача Колибаба І.О. позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно.

Представник відповідачів адвокат Петренко Ю.О., у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Архипенко О.А. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі заявив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде надано докази витрат на правову допомогу.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він працює головою ФГ «Тікич». В 2017 році від СП «Світанок» переходило багато орендодавців. З цими власниками землі уклали договори ФГ «Даценко», ФГ «Тікич», СП «Дубівське». Були домовленості з СП «Світанок» щодо виходу цих орендодавців. З керівництвом СП «Світанок» були неодноразові зустрічі з цього приводу. Останній раз вони збиралися у серпні 2017 року, помінялися полями, уточнили списки орендодавців. Списки орендодавців надавались завчасно керівництву СП «Світанок». Кожен представник фермерських господарств приніс списки орендодавців, які укладуть з ним договір оренди. Вже восени 2017 року фермерські господарства «Тікич», «Даценко», «Дубівське» приступили до обробітку землі, яку їм в порядку обміну надало СП «Світанок». На цих зборах були представники СП «Світанок»: керівник - ОСОБА_10, агроном ОСОБА_4 , а також представники фермерських господарств, у тому числі він та ОСОБА_5 . Кожен був зі своїми списками орендодавців. В кінці дійшли згоди, вирішили виділити кожному із господарств землю, яка відходила від СП «Світанок», масивом. СП «Світанок» це погодило. Це було вигідно всім сторонам з огляду на ефективність обробітку землі єдиними масивами. Оформили збори протоколом, який написав ОСОБА_5 . Вони поставили підписи в протоколі. В натурі поля виділяв агроном СП «Світанок» ОСОБА_4. У жовтні 2017 року після збору «Світанком» кукурудзи, він звернувся до агронома ОСОБА_4, була виділена земля, і вже восени 2017 року він приступив до обробітку. Так само була виділена земля і ФГ «Даценко», яке вже восени 2017 року приступило до її обробітку. Керівництво СП «Світанок» усвідомлювало, що власники землі, які відходили від СП «Світанок» не будуть особисто обробляти землю, а укладуть договори оренди з фермерськими господарствами. Перешкод зі сторони СП «Світанок» не було.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він працював агрономом в СП «Світнок». В серпні 2017 року він був присутній на зборах керівництва СП «Світанок» і представників фермерських господарств, на яких було вирішено передати землі пайщиків, які відходили від «Світанку» до фермерських господарств. Директор СП «Світанок» ОСОБА_10 зобов`язав його проконтролювати площі, які відходили від «Світанку». Він на автомобілі «Нива» з приладом GPS з представниками фермерських господарств об`їжджав ті поля, які вирішили передати, обміряв площу та передавав інформацію у відділ GPS СП «Світанок», який знаходився в Ставищах. Дата цих зборів була попередньо узгоджена. На зборах від СП «Світанок» були: керівник - ОСОБА_10, керуючий ОСОБА_17, він, а від фермерських господарств - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Домовились, що площі земель, власники яких відходили від СП «Світанок» до фермерів, підсумують і передадуть замінні поля єдиним масивом для зручності обробітку, щоб не обробляти землю в шаховому порядку. Тобто надавалась і та земля, яка формально була в оренді у СП «Світанок». До дати зборів списки осіб, які відходили, були вже погоджені з юридичною службою СП «Світанок». Списки погоджували також і з юристом СП «Світанок» ОСОБА_18, але в день зборів той був у Києві. Зі сторони «Світанку» ніяких перешкод не було, дійшли згоди. Представники СП «Світанок» усвідомлювали, що землі будуть оброблятися фермерськими господарствами. Після зборів присутні підписали протокол. Проекту сівозміни в СП «Світанок» не було. З 2013 року на полі, де земельна ділянка ОСОБА_1 висівалось 30 відсотків сої, 30 відсотків кукурудзи, 30 відсотків пшениці, десять відсотків соняшника.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він є засновником ФГ «Даценко». В другій половині 2017 року до нього звернулась власник землі ОСОБА_1 та пояснила, що хоче укласти з ним договір оренди землі. В серпні 2017 року проводились збори за участю з боку СП «Світанок»: директора ОСОБА_10 , керуючого ОСОБА_17, агронома ОСОБА_4, а також з боку фермерських господарств: ОСОБА_3, ОСОБА_9 та його самого. Обговорювалось питання, щоб площі земельних ділянок орендодавців, які відходили від СП «Світанок», виділити замінними окремими масивами фермерським господарствам для зручності обробітку, щоб не обробляти в шаховому порядку землі. Кожне фермерське господарство було зі списками орендодавців, які хотіли укласти договори оренди. Обговорили кому яке поле виділе СП «Світанок». Після обговорення написали протокол зборів, всі підписалися. ОСОБА_10 дав вказівку агроному об`їхати поля для виділяння земель масивами. СП «Світанок» сам вирішував які поля давати на заміну, по сумі гектар, які відходили господарству. Ще до зборів він давав СП «Світанок» списки орендодавців, які хотіли перейти до нього з СП «Світанок». Юрист «Світанку» ОСОБА_18 перевіряв ці списки, після чого направив відредагований список йому на електронну пошту, із зазначенням, яких орендодавців вони віддають, а яких - ні. Чотири орендодавця вони не віддавали. ОСОБА_1 знала про все це і давала згоду. Протокол зборів склав він, в єдиному екземплярі. Присутні розписалися в ньому. Керівник СП «Світанок» надав вказівку агроному ОСОБА_11 для виділення землі об`їхати поля з приладом GPS. Виділення землі проходило після збору врожаю СП «Світанок», з серпня по листопад 2017 року. Він одразу в 2017 році приступив до обробітку землі, виорав, підготовив до весни. Заперечень від СП «Світанок» не було. Ініціатором обміну директор «Світанку» ОСОБА_10 - для зручності обробітку. Від «Світанку» загалом відходило близько 1000 га землі, знали що ці землі будуть обробляти фермерські господарства.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальнику земельного відділу ТОВ «Інтерагроінвест». В 2016 року по липень 2018 він працював юрисконсультом по земельним питанням в СП «Світанок». В 2017 році закінчувалися договори оренди, почали роботу з їх переукладення. Запропонували і ОСОБА_1 . В березні 2017 року від неї надійшов лист, що вона не бажає продовжувати договірні відносини, прохає передати земельну ділянку для власного обробітку. В травні 2017 року ОСОБА_1 була направлена пропозиція з проектом додаткової угоди. Відповіді від неї не надійшло. На початку червня надійшла від ОСОБА_1 повторна заява. 29 грудня 2017 року закінчився строк дії договору. Навесні 2018 року СП «Світанок» виділило єдиним масивом замінні поля тим власникам, хто виходив і мав обробляти ділянки самостійно. В 2018 році дізналися, що ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_8 на гірших умовах. Раніше від ОСОБА_1 не було звернень щодо неналежного виконання обов`язків за договором з боку орендатора. Від пайовиків відомо, що причина такої поведінки ОСОБА_1 у «бонусах», які видаються на руки. Від ОСОБА_1 не надходило заяв з приводу виділення землі в натурі. На підприємстві була інструкція щодо порядку виділення землі. В 2017 році після збору врожаю до нього звертався ОСОБА_8 з приводу передачі земельних ділянок, які малися вийти до нього. Він відповів, що до закінчення строку дії договорів земля не передається. На зборах в серпні 2017 року він не був, про них не чув. Він готував схожі списки з тими, що знаходяться в матеріалах справи. Списки готував він особисто на підставі заяв орендодавців про вихід. Писав «віддаємо», якщо закінчувався договір оренди.В електронній формі переслав директору ОСОБА_10. Той просив списки, щоб знати, яку площу оброблять. Він припускав, що може ці землі буде обробляти ФГ «Даценко». На даний час є такі факти, що ТОВ «Інтерагроінвест» обробляє землі, які за документами в оренді у фермерських господарствах. З ОСОБА_5 договора про обмін не підписували, але існує фактичний обмін. СП «Світанок» в 2017 році виплачувало орендну плату так: тим, хто підписав додаткову угоду - по новим умовам, а іншим - по старим умовам.

Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія КВ № 037810, виданого 28.07.2004 Таращанським районним відділом земельних ресурсів Київської області, відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,4086 га, кадастровий номер: :02:001:0018, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.36-37 том1).

09.10.2012 між відповідачем ОСОБА_1 та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір № 855 оренди земельної ділянки площею 2,4086 га, в тому числі ріллі - 2,4086 га, кадастровий номер :02:01:0018, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, строком на 5 років, яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням (а.с.30-33 том1).

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 05460.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 94637729 від 15.08.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 08.08.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0018, площею 2,4086 га, номер запису про інше речове право: 21851037. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 855, укладений 09.10.2012 між відповідачем ОСОБА_1 та СП «Світанок» (позивачем) (а.с.41-42 том1). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017.

Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 , СП «Світанок», як орендар 27.05.2017 за вих. № 855-266 від 10.05.2017 надіслало на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 10.05.2017 до договору № 855 оренди земельної ділянки від 09.10.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення (а.с.43-50 том1).

15.06.2017 ОСОБА_1 направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів укладати новий договір, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відстеження поштового пересилання, дану заяву СП «Світанок» отримало 16.06.2017 (а.с.51-53 том1).

10.08.2017 ОСОБА_1 направила позивачу заяву, датовану 24.05.2017, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів укладати новий договір, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відстеження поштового пересилання, дану заяву СП «Світанок» отримало 12.08.2017 (а.с.54-56 том1).

Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута ОСОБА_1 за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» ОСОБА_10 , агронома цього підприємства ОСОБА_4 , голови ФГ «Тікич» ОСОБА_3., засновника ФГ «Даценко» ОСОБА_5. та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі ОСОБА_1 , строк дії оренди якого з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останній та намір укласти такий договір з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього (а.с.44 том2).

Ця обставина чітко вбачається з огляду на додані до протоколу списки власників земельних ділянок, які були підготовлені працівниками СП «Світанок» і що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і у графі яких «Віддаємо у 2017 році» за № 57 значиться відповідачка ОСОБА_1 (а.с.45-48 том2).

Таким чином з осені 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою ОСОБА_1 не користується, що підтвердили в судовому засіданні вищевказані свідки.

03.01.2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 54 оренди належної їй земельної ділянки площею 2,4086 га, кадастровий номер: :02:001:0018 (а.с.57-60 том1).

Право оренди зареєстровано 12.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 24851998, строк дії договору до 31.12.2026, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.244 том1).

04.02.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 54 від 03.01.2018 (а.с.243 том1).

14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладеної між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко».

25.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,4086 га, в тому числі 2,4086 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :02:001:0018, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.215-217 том2).

Так, у ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Водночас підставою позовних вимог у даній справі позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", посилаючись на те, що продовжує користуватись відповідною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а протягом одного місяця після його закінчення відповідач не надав заперечень стосовно поновлення цього договору.

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Викладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 21.02.2018 в рамках справи № 917/772/17, 20.03.2019 в рамках справи № 908/2460/17.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 20.09.2018 у справі № 384/648/17-ц, провадження № 61-13391св18, пролонгація договору оренди можлива лише за мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатись поновленим.

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що орендодавець має право заперечити стосовно поновлення згідно із ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2019 № 625/166/18 наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.

Суд зазначає, що висновок Верховного Суду України № 6-219 від 25 лютого 2015 року, на який посилається позивач, не може бути застосований у даній справі, оскільки різняться фактичні обставини справи.

Так, у вказаній справі Верховний Суд України встановив факт належного виконання ПП «Таврія» умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія» та продовження використання ПП "Таврія" земельної ділянки, отже Верховний Суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ПП «Таврія» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 16 червня 2012 року з іншим орендарем - ФГ «Скорук М.А.».

В нинішній справі Таращанський районний суд встановив, що відповідачкою ОСОБА_1 після отримання пропозиції СП «Світанок» було направлено відмови в укладенні додаткової угоди. Крім того, позивач в якості підстави позову не зазначав обставини, передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже доводи позивача, що порушено переважне право СП «Світанок» через укладання договору відповідачкою ОСОБА_1 на менш сприятливих умовах, є неспроможними.

Крім того, суд критично оцінює доводи представника позивача про більш сприятливі умови, які запропонував СП «Світанок» ОСОБА_1., оскільки для отримання орендної плати в натуральній формі необхідна згода орендаря, що підтверджується додатком № 1 до додаткової угоди від 10.05.2017 року (а.с. 50 том1). В грошовій формі пропозиція СП «Світанок» складала 8392 грн (а.с.46 том1), а пропозиція ФГ «Даценко» - 11000 (а.с.57 том1). Отже, навіть з врахуванням «бонусів» СП «Світанок», пропозиція ФГ «Даценко» є кращою.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2019 № 709/1899/17 при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. Також Верховним Судом зазначено про помилковість позиції щодо обов`язку орендодавця обґрунтовувати причини відмови у поновленні договору оренди.

Отже, оскільки зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення ОСОБА_1 заперечення стосовно поновлення договору оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2019 року № 910/11518/18 поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Належним способом захисту порушеного права, у цьому випадку, є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим, за своєю суттю, є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Таким чином, позивачем ТОВ «Інтерагроінвест», у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, що укладений 09.10.2012 між ОСОБА_1 та СП «Світанок» на умовах, що викладені в додатковій угоді від 10.05.2017 до договору № 855 оренди земельної ділянки від 09.10.2012 на строк 7 років. Позов складений без викладення змісту додаткової угоди.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання поновленим договору оренди землі незалежно від інших, встановлених судом обставин.

З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстав для визнання недійсним договору емфітевзису від 25.04.2019 року судом не встановлено.

При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, ухвалою суду від 13.08.2019 задоволено частково заяву генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» Тертичного О.В. про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони всім державним реєстраторам та нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до набрання чинності рішення у справі № 379/1218/18, вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :02:001:0018, площею 3,4086 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.

Згідно ч.ч. 4, 5, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на вищевикладене, в зв`язку з тим, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання ухвали суду, а також що скасування зазначених заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позову, яким закінчується вирішення спору по суті та для недопущення перешкоджання у використанні за цільовим призначенням земельних ділянок, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 158, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про оренду землі», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточненого позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк - відмовити у повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 13.08.2019, а саме скасувати заборону всім державним реєстраторам та нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання законної сили рішенням у даній справі, вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :02:001:0018, площею 3,4086 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.

Повне рішення складено 17.01.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін