Ухвала

30 липня 2020 року

м. Київ

справа № 760/27143/18

провадження № 61-10714ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня

2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 10 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі № 760/23640/17 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 40 тис. грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника

ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у цій справі.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить змінити оскаржені судові рішення у частині початку періоду стягнення аліментів, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,

є малозначною в силу закону.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що її касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо визначення часу, з якого підлягають сплаті аліменти у зміненому судом розмірі.

Оцінюючи наведені заявником аргументи, Верховний Суд з таким твердженням ОСОБА_1 не погоджується та вважає його необґрунтованим. При цьому колегією суддів враховано, що судову практику у частині застосування положень статті 192 СК України щодо моменту стягнення зміненого розміру аліментів є підстави вважати сталою, що підтверджується, зокрема висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження

№ 61-1460св18), від 31 липня 2019 року у справі № 725/1490/17 (провадження № 61-30173св18), від 01 серпня 2019 року у справі

№ 607/13501/17 (провадження № 61-10493ск19), від 16 серпня 2018 року

у справі № 583/1454/17 (провадження № 61-34850св18), від 06 червня

2018 року у справі № 383/160/17-ц (провадження № 61-30667св18).

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович