ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6407/19Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/52/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 301030300
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

у відсутності сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року (ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 29 серпня 2019 року) у цивільній справі № 607/6407/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вище вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що мати позивача ОСОБА_3 була власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Іншим співвласником зазначеного нерухомого майна була ОСОБА_4 .

У зв`язку із здійсненням добудови до вищезазначеної частини будинку та з метою зареєструвати право власності на зазначену добудову, мати позивача в 2010 році звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом про визнання права власності на зазначене майно.

За результатами розгляду зазначеної справи, рішенням від 30 березня 2010 року у справі №2-632/10 позовні вимоги матері позивача - ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради задоволено та визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 із здійсненою добудовою до житлового будинку, яка в технічному паспорті значиться під літерою А-1.

Вказане рішення суду набрало законної сили, проте за результатами його виконання та реєстрації права власності ОСОБА_3 в ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації", останнім надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26807755 від 23 липня 2010 року, з якого вбачається, що за ОСОБА_3 було зареєстровано право спільної часткової власності виключно на 1/2 частину домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 20 липня 2018 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивачем успадковано 1/2 частину житлового будинку загальною площею 120,7 м/кв.

Посилаючись на те, що він позбавлений титульних повноважень співвласника будинковолодіння та його частка, з врахуванням добудови, у спільній частковій власності становить 3/4 частини майна, позивач просив визнати за ним право власності на 3/4 частини вказаного будинковолодіння.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, що викладені в рішенні суду, обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Вказує, що його майнові права є порушеними, оскільки зазначена в свідоцтві про право на спадщину площа успадкованої частини будинку є меншою реальної площі, яка належала його матері. Фактично матері належала площа житлового будинку і добудови, яка становить 3/4 частини будинковолодіня.

Звертає увагу, що за вказаних обставин судом невірно застосовано норму ч.3 ст. 357 ЦК України, оскільки до застосування підлягала ч.4 цієї статті.

Відзиву на апеляційну скаргу не поступало.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній.

Після оголошеної у справі перерви представник апелянта в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі.

Враховуючи те, що час проведення наступного судового засідання попередньо узгоджувався з представником апелянта, він надав пояснення у справі та те, що встановлені строки розгляду справи закінчуються, колегія суддів, з врахуванням положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника апелянта.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/2 частині.

З дозволу органу місцевого самоврядування ОСОБА_3 було проведено добудову до своєї частини будинку, однак розміри добудови не відповідали погодженим органом місцевого самоврядування розмірам, тому 30.03.2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі №2-632/10, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 із здійсненою добудовою до житлового будинку, яка в Технічному паспорті значиться під літерою А-1, а саме: перший поверх: коридор 2-1 - площею 5.4 кв.м., санвузол 2-2 - площею 2.5 кв.м., кухню 2-3 - площею 9.4 кв.м., три житлові кімнати: 2-4 - площею 24.9 кв.м., 2-5 площею 7.7 кв.м., 2-6 - площею 9.1 кв.м., тамбур У11 - площею 4.1 кв.м; підвальні приміщення:- підвал І площею 4.8 кв.м.;- підвал II площею 4.4 кв.м.;- підвал III площею 8.6 кв.м.;- паливна IV площею 8.2 кв.м.;- підвал V площею 9.5 кв.м.;- вхід в підвал VI площею 22.1 кв.м. Всього: загальна площа - 120.7 кв.м., в т.ч. житлова - 41.7 кв.м., допоміжна - 79 кв.м. (а.с. 5-6).

Відповідно до відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно (витяг №26807755 від 23 липня 2010 року, наданий ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації") на домоволодіння по АДРЕСА_1 , в тому числі й на здійснену добудову на підставі рішення суду, за ОСОБА_3 було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частину даного домоволодіння, без конкретизації приміщень, як це зазначено в судовому рішенні (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і її спадкоємцем є позивач ОСОБА_1

20.07.2018 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме: 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . До складу даного домоволодіння входить: будинок під літ. «А», гараж під літ. «В», колодязь під літ. «К», огорожа №1,2. В ньому зазначено, що загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 175,1 кв.м., житлова площа 85,2 кв.м. При цьому, ОСОБА_1 успадковано 1/2 частину житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., а саме: І - підвал пл. 4,8 кв.м., II - підвал пл. 4,4 кв.м., III - підвал пл. 8,6 кв.м., IV - паливна пл. 8,2 кв.м., V - підвал пл. 9,5 кв.м., VI - вхід в підвал пл. 22,1 кв.м., 2-1 коридор пл. 5,4 кв.м., 2-2 санвузол пл. 2,5 кв.м., 2-3 кухня пл. 9,4 кв.м., 2-4 житлова кімната пл. 24,9 кв.м., 2-5 житлова пл. 7,7 кв.м., 2-6 житлова пл. 9,1 кв.м., VII - тамбур пл. 4,1 кв.м (а.с. 9).

Підставою виникнення права власності нотаріусом зазначено реєстраційне посвідчення, а не судове рішення в якому перераховано належні спадкодавцю приміщення в будинку.

В той же день нотаріусом, як державним реєстратором, за ОСОБА_1 зареєстровано вказані приміщення та ідеальну долю у будинку (а.с. 12).

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що фактично він користується частиною житлового будинку з добудовою, яка узаконена за його матір`ю і становить 3/4 ідеальної долі, а не 1/2 частини, як це зазначено в свідоцтві про право на спадщину від 20.07.2018 року та зареєстровано в той же день державним нотаріусом Височан Ю.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для збільшення частки позивача в спільному майні у зв`язку з відсутністю доказів про те, що ОСОБА_4 давала згоду на збільшення частки ОСОБА_3 у спільній частковій власності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, однак вважає, що слід змінити мотивувальну частину рішення суду з наступних підстав.

Позивач зазначав, що на підставі рішення суду за його матір`ю ОСОБА_3 було невірно зареєстровано право власності на частину житлового будинку і добудову до неї, що по АДРЕСА_1 та посилаючись на те, що спадкове майно становить 3/4 частини у будинковолодінні просив захистити його право шляхом визнання за ним права власності на 3/4 частини будинковолодіння. Вважав, що саме такий спосіб захисту відновить його порушене право.

В апеляційній скарзі позивач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та незастосування при вирішення спору ч.4 ст. 357 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Юридична доля поліпшень, зроблених одним із співвласників у спільному майні, підлягає визначенню згідно із положеннями частин третьої-п`ятої статті 357 ЦК України, за змістом яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та при житті здійснила добудову до своєї частини будинку площею 120,7 м.кв.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 із здійсненою добудовою до житлового будинку під літерою А-1.

ОСОБА_3 померла і при житті не ставила питання про зміну ідеальних часток існуючого будинку, що неминуче би потягнуло за собою зміну розміру часток співвласників щодо земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_3 .

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Та обставина, що за спадкодавцем ОСОБА_3 невірно було зареєстровано право власності на добудову та відповідно до нього оформлено спадкові права позивача, не дає підстав для зміни часток співвласників у спільній частковій власності.

Враховуючи те, що добудову проводила мати позивача, за якою рішенням суду визнано право власності на неї, а позивач набув право власності на спірне майно в порядку спадкування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у вказаний позивачем спосіб захисту своїх прав. Порушене право позивача підлягає захисту у інший спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин резолютивну частину рішення слід залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони в межах понесених ними витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року залишити без змін змінивши мотивувальну частину рішення.

Судові витрати покласти на сторони в межах понесених ними витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.