Справа № 592/6432/19
Номер провадження 22-ц/816/94/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2019 року (суддя Алфьоров А.М., повне рішення складено 30 жовтня 2019 року) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, вимоги якого 04 липня 2019 року уточнила та просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 2997,88 гривень майнової шкоди та 50000 гривень моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27 вересня 2018 року з вини ОСОБА_2 , заявниці були завдані тілесні ушкодження та матеріальні збитки. Зокрема, пошкоджено одяг, за ремонт якого сплачено 780 гривень, а також витрачено 2217,88 гривень на медичні препарати. Крім того, внаслідок отриманої травми, тривалого лікування, пережитого стресу заявниці завдано моральні страждання, які позивачка оцінила у 50000 гривень та просила стягнути зазначену майнову та моральну шкоду з відповідачів.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 2997,88 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 461,04 гривень судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 768,40 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивачки моральної шкоди, зменшивши розмір моральної шкоди до 7000 гривень. Доводи скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 30000 гривень, стягнута сума не відповідає принципу розумності та справедливості, а позивачка не довела належними доказами, що стан її здоров`я після лікування та інші здібності погіршилися.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. При цьому зазначає, що відповідач не обґрунтував вимоги про зменшення стягнутої судом суми моральної шкоди до 7000 гривень. Вважає, що заявлена нею сума до відшкодування у розмірі 50000 гривень відповідає характеру та обсягу завданих їй моральних страждань внаслідок спричиненої відповідачем дорожньо-транспортної пригоди.

Від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 369, частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснено без проведення судового засідання і повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в наслідок спричиненої з вини ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27 вересня 2018 року о 14 годині 15 хвилин у м. Суми на мосту через річку Сумка по проспекту Шевченка, ОСОБА_1 отримала забійну рану тім`яної ділянки зліва, в результаті чого перебувала на стаціонарному лікуванні протягом 11 діб (а.с. 6-7).

Витрати на придбання ліків склали 2217,88 гривень, а ремонт пошкодженого одягу коштував ОСОБА_1 780 гривень (а.с. 8-10).

Частково задовольняючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача компенсації за завдані моральні страждання, суд першої інстанції, врахувавши вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, вважав достатньою суму відшкодування у розмірі 30000 гривень.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд має враховувати положення ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стягнення моральної шкоди з винної особи є правом позивача.

Частинами 1 та 3 ст. 23 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для справи, та вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що позивачка зазнала тілесні ушкодження, які призвели до моральних страждань в результаті дорожньо-транспортної пригоди, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, а визначений судом її розмір 30000 гривень, на думку апеляційного суду, відповідає критеріям розумності та справедливості.

Зокрема, суд першої інстанції дав належну оцінку подіям і обставинам, які відбулись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: спричинення позивачці тілесних ушкоджень, її лікування, негативні наслідки події, витрачений час на відновлення здоров`я і реабілітацію, зміна звичайного способу життя внаслідок пригоди.

Підстав для зменшення розміру моральної шкоди за доводами апеляційної скарги немає. Відповідач не навів суду критерії зменшення розміру моральної шкоди до 7000 гривень, як і не спростував мотиви, з яких місцевий суд виходив при визначенні розміру відшкодування на рівні 30000 гривень.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для зміни даного рішення в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, то відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 06 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик