Справа № 663/942/19
Провадження № 2/663/37/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участі секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Волкової Л. Г.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Старчеуса С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Скадовського районного суду Херсонської області цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання протиправним та часткового скасування рішення селищної ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 116-119) звернувся до суду з вказаною позовною заявою, вимоги якої мотивував тим, що відповідно до договору дарування він є власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Дарувальник, ОСОБА_3 , до укладеного дарування була власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель відповідно до ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 15 лютого 1993 року, яким суд затвердив мирову угоду щодо розподілу житлового будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме: визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку та надвірних будівель відповідно до технічної експертизи від 21 листопада 1992 року, а саме: приміщення з житлового будинку літ. «А» 1-3, 1-4 площею 20,8 кв.м., частина сіней літ. «а» розміром 2,60 х 4,65 м, частина веранди навісу літ « а», частина літньої кухні літ. «Б» розмір 3,45 х 3,80 м, сарай літ. «З», частина сараю навісу літ. «Л» розміром 4,80 х 4,17 м, загального користування водопровід, огорожа.

Таким чином, частина будинку, а саме кімната 1-4, 1-3, є власністю позивача, яка набута правомірно з правочину, розташована на земельній ділянці 0,0097 га, яка відповідно до рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 26 червня 2007 року за № 245 була передана у власність ОСОБА_2 .

Зазначене рішення стало підставою для видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254423 площею 0,0097 га по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва.

Позивач вважає, що на теперішній час, коли право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами перейшло йому у власність на правових підставах, його права як і попереднього власника, порушені рішенням № 245 від 26 червня 2007 року Лазурненської селищної ради Садовського району Херсонської області, так як він (а також попередній власник) були протиправно позбавлені можливості безперешкодно обслуговувати частину домоволодіння, де розташовані належні йому на праві власності житлові та нежитлові приміщення.

Посилаючись на вказані обставини, а також на висновок № 62 судової будівельно-технічної експертизи, згідно з яким для розміщення, обслуговування та забезпечення безперешкодного доступу до вищевказаної частини житлового будинку потрібна земельна ділянка площею 66 кв.м., позивач просив суд: поновити пропущений процесуальний строк для звернення до суду; усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати протиправним та скасувати рішення № 245 Лазурненської селищної ради Скадовського район Херсонської області від 26 червня 2007 року в частині затвердження технічної документації та проекту землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0097 га по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254423 від 07 вересня 2007 року площею 0,0097 га по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 35-36).

06 серпня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Старчеусом С. І. подано відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду, а також безпідставність та необґрунтованість позовної заяви, висловлено просихання відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог (т. 1 а.с. 80-82).

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 56-57).

02 жовтня 2019 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 116-119), яку прийнято судом у зв`язку з поважністю пропуску процесуального строку на її подання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Волкова Л. Г. в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Старчеус С. І. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області явку представника в судове засідання не забезпечено, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями частин 1 та 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 26 червня 2007 року № 245 07 вересня 2007 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254423 на земельну ділянку площею 0,0097 га для індивідуального житлового будівництва, яки розташована по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7).

Згідно договору дарування позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Як вбачається зі змісту вказаного договору, Дарувальник, ОСОБА_3 , до укладеного дарування була власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель відповідно до ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 15 лютого 1993 року.

Згідно пункту 2 вказаного договору, ОСОБА_3 стверджує, що земельна ділянка площею 0,1224 га, кадастровий номер :01:036:0060, на якій розташована частина відчужуваного будинку, у її приватній власності не перебуває, договір оренди зазначеної земельної ділянки не укладався, що підтверджено довідкою Держкомзему про правовий статус земельної ділянки від 17 січня 2011 року № 8 (т. 1 а.с. 9-11).

Власником іншої частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 , що визнається сторонами.

Як вбачається з висновку № 62 судової будівельно-технічної експертизи, на земельній ділянці площею 97 м2 кадастровий номер :01:036:0060, яка є складовою частиною земельної ділянки АДРЕСА_1 , розташована частина житлового будинку літера «А, а» в складі приміщень «1-3», «1-4», частина «1-5», які виділені у власність ОСОБА_3 рішенням Скадовського народного суду Херсонської області від 15 лютого 1993 року та зараз належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 19 січня 2011 року.

Для розміщення, обслуговування та забезпечення безперешкодного доступу до вищевказаної частини житлового будинку потрібна земельна ділянка площею 66 м2 (т. 1 а.с. 16-22).

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати протиправним та скасувати рішення № 245 Лазурненської селищної ради Скадовського район Херсонської області від 26 червня 2007 року в частині затвердження технічної документації та проекту землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0097 га по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254423 від 07 вересня 2007 року площею 0,0097 га по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України суду не надано достатніх доказів вчинення відповідачем дій, які б перешкоджали користуванню належною ОСОБА_1 частиною житлового будинку, а висновком експерта лише підтверджено про необхідність позивачу земельної ділянки у відповідному розмірі для обслуговування та безперешкодного доступу до належної йому частини житлового будинку.

При цьому, суд погоджується з доводами представника відповідача з приводу наявності інших варіантів вирішення питання як позивачу потрапляти до свого приміщення та обслуговувати ту частину будинку, приміром сервітут.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача з мотивів, якими обґрунтована позовна заява.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд також враховує встановлені рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року обставини при перегляді рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання приватизації земельної ділянки незаконною, а саме:

-При виготовленні технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , приймалася досягнута між ОСОБА_4 угода про поділ земельної ділянки, акт узгодження зовнішніх меж землекористування від 16 березня 2006 року підписаний ОСОБА_3 , що нею не спростовується;

-Таким чином, матеріалами справи підтверджено виділення частини будинку в окреме домоволодіння з присвоєнням окремої поштової адреси, що узгоджується з роз`ясненнями наданими в листі центрального органу державного управління в сфері земельних відносин №12465/17/6-10 від 30 червня 2010 року щодо передачі у приватну власність земельної ділянки (т. 1 а.с. 85-87).

В пункті 18-2 Постанови Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Таким чином, до ОСОБА_1 перейшло право користування на земельну ділянку в обсязі та умовах, встановлених для попереднього землекористувача відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції від 05 листопада 2009 року, та між ОСОБА_4 була досягнута угода щодо порядку користування (розділу) земельної ділянки, яка з урахуванням статті 88 ЗК України є обов`язковою для ОСОБА_1 , про що також зазначено судом апеляційної інстанції у вищевказаному рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з наведених в сукупності підстав, суд не надає оцінку щодо пропуску позивачем строку звернення з вказаним позовом до суду.

Тривалість розгляду даної справи обумовлена неодноразовим наданням судом часу для сторін за їх клопотаннями з метою врегулювання спору, що виник між ними, на взаємних поступках.

При цьому, в судовому засіданні 08 січня 2020 року сторони повідомили, що дійшли згоди вирішення спору між ними в позасудовому порядку, оскільки дії, спрямовані для вирішення спірних питань потребують нотаріального оформлення та не можуть бути врегульовані шляхом укладення мирової угоди й на це необхідний невизначений час, що суперечить такій засаді цивільного судочинства як розумність строків розгляду справи судом.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частинами 1, 3, 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин 5 та 6 вказаної статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часу витраченого ним в судових засіданнях, які суд визначає в сумі 1200 грн., розмір яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 11 від 06 листопада 2019 та розрахунком судових витрат.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання протиправним та часткового скасування рішення селищної ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 18 січня 2020 року.

Суддя Пухальський С. В.