Справа № 724/971/20
Провадження № 2/724/318/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в містіХотині Чернівецької області справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою від 28.04.2011 №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором станом на 19.11.2019 заборгованість ОСОБА_3 за простроченим тілом кредиту становить 17812,72 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, у зв`язку з чим 21.01.2019 банк звернувся з претензією кредитора до Хотинської державної нотаріальної контори.

26.02.2019 позивачем отримано відповідь нотаріальної контори про те, що із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , звернулась ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2

15.10.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 , було направлено лист-претензію про сплату заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи вищенаведене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 ,, яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 17812,72 грн. за кредитним договором б/н від 28.04.2011.

Ухвалою суду від 16.09.2020р. відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Представник позивача Савіхіна А.М. в позовній заяві просить справу слухати у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без їх участі, просить в позові відмовити, оскільки в померлого ОСОБА_3 відсутнє спадкове майно, на підтвердження чого подав витяг з Державного реєстру речових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2011 року ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11).

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.31).

13.12.2018 Банк звернувся до Хотинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.37).

Листом від 24.01.2019 Хотинська державна нотаріальна контора повідомила Банк про те, що 19.10.2017 до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від сина померлого, ОСОБА_2 , 2016 р.н., від імені якої діє законний представник ОСОБА_1

19.10.2017 до нотаріальної контори надійшла заява від дружини померлого, ОСОБА_1 , про відмову від спадщини.

14.12.2017 до нотаріальної контори надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» до майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 24.01.2019 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нікому із спадкоємців не видавалося (а.с.38).

01.10.2019 Банк звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з претензією сплатити заборгованість в сумі 17812,72 грн. (а.с.39-43).

Судом досліджено спадкову справу №313/2017 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено, що на день смерті з ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані: син та дружина. Дружина відмовилася від прийняття спадщина, а син подав заяву про прийняття спадщини (а.с.70-80).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за спадкодавцем ОСОБА_3 нерухомого майна не зареєстровано.

Згідно з нормами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, міських рад за місцем проживання спадкодавця.

Отже, для встановлення кола спадкоємців необхідно перевірити матеріали спадкової справи та встановити, хто звертався із заявою про прийняття спадщини тощо (Постанова ВС від 20.02.2019р. по справі № 755/7730/16).

Позивач стверджує, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , в свою чергу дружина спадкодавця відмовилася від прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні, про що також свідчать матеріали спадкової справи (а.с.70-80).

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя належало рухоме чи нерухоме майно, яке можна віднести до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України.

Згідно положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом 21.08.2019 в постанові по справі 320/6489/16-ц.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що у спадкодавця відсутнє нерухоме майно, а також відсутні відомості щодо отриманого спадкоємцем майна у спадщину та його вартості.

За відсутності відповідних доказів, суд позбавлений можливості визначитися із вартістю майна, одержаного відповідачем у спадщину.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати доказ, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Представником позивача клопотання про витребування відповідних доказів разом з поданням позовної заяви не заявлено.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.12.2020р.

Суддя: Л. Л. Гураль