справа №619/1700/19
провадження №2/619/81/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді- Остропілець Є.Р.,
при секретарі Суржкової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, СТОВ «Вільне» «Про визнання наказів незаконними, договорів оренди та суборенди землі недійсними, скасування їх реєстрації та повернення земельної ділянки»,-
В С Т А Н О В И В:
Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, СТОВ «Вільне» про визнання наказів незаконними, договорів оренди та суборенди землі недійсними, скасування їх реєстрації та повернення земельної ділянки.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерської господарства (п. 14 зазначеного договору).
Також встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №5542-СГ від 22.06.2016 внесено зміни до наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області №2986-СГ від 14.04.2016, зокрема, в частині строку надання земельної ділянки в оренду, який змінено з 7 років на 20 років.
У подальшому, на виконання вищевказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , на підставі договору від 05.10.2016, передав в суборенду спірну земельну ділянку СТОВ «Вільне», строком на 19 років, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер запису про інше речове право: 17053693).
Разом із цим, під час опрацювання договору оренди на вищевказану земельну ділянку встановлено, що відповідно до положення п.39 Договору, право на оренду земельної ділянки державної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано в заставу.
Крім того, зі змісту положень Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що останній передбачає особисту участь засновників фермерського господарства (голови) та членів у веденні фермерського господарства з метою реалізації їх ініціатив у сфері товарного сільськогосподарського виробництва.
ОСОБА_1 05.10.2016, тобто через два місяці після укладення первинного договору оренди вищевказаної земельної ділянки із ГУ Держземагентства в Харківській області, передав останню в суборенду СТОВ «Вільне».
При цьому, дії, з передачі земельної ділянки в суборенду були здійснені ОСОБА_1 , як фізичної особою, що є порушенням вимог ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки лише фермерське господарство, як юридична особа може передавати земельні ділянку в суборенду.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вільне» засноване та зареєстровано 1502.2000.
Крім цього, відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області №3.1/8732 від 29.09.2017 за ОСОБА_1 на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми не обліковуються.
Таким чином, ОСОБА_1 , після укладення договору оренди земельної ділянки з ГУ Держгеокадастру у Харківській області, не створив фермерського господарства, як це вимагає Закон, а через декілька місяців передав отриману в оренду землю в суборенду СТОВ «Вільне», засновником якого є безпосередньо сам.
Отже, звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки, ОСОБА_1 мав на меті не створити нове фермерське господарство, а розширити земельний банк вже існуючого сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільне» без проведення земельних торгів, як того вимагає Закон.
Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України «Про фермерське господарство». У таких правовідносинах Закон «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України загальним. (Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-2902цс15).
Аналізуючи вказане законодавство, можна дійти висновку, що порядок створення фермерського господарства включає два основні етапи: набуття засновником права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства та створення та державна реєстрація фермерського господарства.
ОСОБА_1 без створення фермерського господарства та використання землі для ведення фермерського господарства, після оформлення договору оренди земельної ділянки передав землю в суборенду сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Вільне».
Разом з тим, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України без конкурентних засад земельні ділянки можуть передаватися в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам (в чинній на той час редакції), а тому передача земельних ділянок юридичній особі-товариству з обмеженою відповідальністю в оренду без проведення земельних торгів є незаконними.
ОСОБА_1 отримав земельну ділянку як громадянин, а в подальшому передав земельну ділянку сільськогосподарському товариству СТОВ «Вільне» в суборенду, з основною метою - розширити земельний банк СТОВ «Вільне» в обхід участі в земельних торгах.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною у постановах від 11.05.2016 у справі №6-2903цс15 та від 18.05.2016 у справі №6-248цс16.
Крім того, вивченням матеріалів, на підставі яких ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку, встановлено ряд істотних порушень, що в свою чергу також мають наслідком необхідність визнання незаконними та скасування наказів та недійсним спірного договору, а як наслідок - похідного від нього договору суборенди земельної ділянки.
В порушення вимог ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» Луценко О.В. належним чином не обґрунтував розміру вищевказаної земельної ділянки з урахуваннях можливості її обробітку. Тобто, майбутній фермер для отримання земельної ділянки великої площі не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства обробляти отриману у користування землю, чи має він власну техніку для обробітку землі, ресурси для оренди сільськогосподарської техніки, а також досвід для ефективного обробітку землі.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці, про що свідчить факт укладення ОСОБА_1 договору суборенди з СТОВ «Вільне», з метою обходу обов`язкової процедури - земельних торгів.
Вказаний факт свідчить про формальний підхід органів державної влади, що й створило передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами у користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою, тобто без проведення земельних торгів.
Отже, вказані накази прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство».
За таких підстав, накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства необхідно визнати незаконними та скасувати як такі, що видано в порушення ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».
Враховуючи, що накази Головного управління Держгеокадастру визнаються незаконними, тому договори оренди та суборенди землі, укладені на підставі наказів мають бути визнані недійсними, зі скасуванням їх державної реєстрації.
Крім того, суборенда є похідним договором, а відтак визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Харківській області про передачу ОСОБА_1 у користування (оренду) державної землі, визнання недійсним договору оренди між ними на об`єкт нерухомого майна, припиняє правомочності СТОВ «Вільне» щодо користування земельною ділянкою на підставі договору суборенди, дає підстави для скасування державної реєстрації договору суборенди від 05.10.2016, укладеного між СТОВ «Вільне» та ОСОБА_1 .
Слід зазначити, що пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів.
В даному випадку, порушення інтересів держави полягає в недотриманні Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі у користування ОСОБА_1 земельної ділянки без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноваженні на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.
Прокурор є самостійним позивачем і про вказані правопорушення стало відомо 08.06.2017, тобто після надходження вищевказаних наказів та договору оренди до місцевої прокуратури, то строки позовної давності пропущено з поважних причин.
В судовому засіданні представник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду відзив, в якому у задоволенні позовної заяви просив відмовити та застосувати наслідки порушення процесуальних строків визначені ч.2 ст.124, ч.4 ст.237 ЦПК України.
Представник відповідача СТОВ «ВІЛЬНЕ» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерської господарства (п. 14 зазначеного договору).
Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №5542-СГ від 22.06.2016 внесено зміни до наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області №2986-СГ від 14.04.2016, зокрема, в частині строку надання земельної ділянки в оренду, який змінено з 7 років на 20 років.
На виконання вищевказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , на підставі договору від 05.10.2016, передав в суборенду спірну земельну ділянку СТОВ «Вільне», строком на 19 років, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер запису про інше речове право: 17053693).
Відповідно до положення п.39 Договору, право на оренду земельної ділянки державної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано в заставу.
Із змісту положень Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що останній передбачає особисту участь засновників фермерського господарства (голови) та членів у веденні фермерського господарства з метою реалізації їх ініціатив у сфері товарного сільськогосподарського виробництва.
ОСОБА_1 05.10.2016, тобто через два місяці після укладення первинного договору оренди вищевказаної земельної ділянки із ГУ Держземагентства в Харківській області, передав останню в суборенду СТОВ «Вільне».
Дії, з передачі земельної ділянки в суборенду були здійснені ОСОБА_1 , як фізичної особою, що є порушенням вимог ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки лише фермерське господарство, як юридична особа може передавати земельні ділянку в суборенду.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вільне» засноване та зареєстровано 1502.2000.
Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області №3.1/8732 від 29.09.2017 за ОСОБА_1 на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми не обліковуються.
ОСОБА_1 , після укладення договору оренди земельної ділянки з ГУ Держгеокадастру у Харківській області, не створив фермерського господарства, як це вимагає Закон, а через декілька місяців передав отриману в оренду землю в суборенду СТОВ «Вільне», засновником якого є безпосередньо сам.
Отже, звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки, ОСОБА_1 мав на меті не створити нове фермерське господарство, а розширити земельний банк вже існуючого сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільне» без проведення земельних торгів, як того вимагає Закон.
Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України «Про фермерське господарство». У таких правовідносинах Закон «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України загальним. (Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-2902цс15).
ОСОБА_1 без створення фермерського господарства та використання землі для ведення фермерського господарства, після оформлення договору оренди земельної ділянки передав землю в суборенду сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Вільне».
Разом з тим, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України без конкурентних засад земельні ділянки можуть передаватися в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам (в чинній на той час редакції), а тому передача земельних ділянок юридичній особі-товариству з обмеженою відповідальністю в оренду без проведення земельних торгів є незаконними.
ОСОБА_1 отримав земельну ділянку як громадянин, а в подальшому передав земельну ділянку сільськогосподарському товариству СТОВ «Вільне» в суборенду, з основною метою - розширити земельний банк СТОВ «Вільне» в обхід участі в земельних торгах.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною у постановах від 11.05.2016 у справі №6-2903цс15 та від 18.05.2016 у справі №6-248цс16.
В порушення вимог ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» Луценко О.В. належним чином не обґрунтував розміру вищевказаної земельної ділянки з урахуваннях можливості її обробітку. Тобто, майбутній фермер для отримання земельної ділянки великої площі не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства обробляти отриману у користування землю, чи має він власну техніку для обробітку землі, ресурси для оренди сільськогосподарської техніки, а також досвід для ефективного обробітку землі.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці, про що свідчить факт укладення ОСОБА_1 договору суборенди з СТОВ «Вільне», з метою обходу обов`язкової процедури - земельних торгів.
Вказаний факт свідчить про формальний підхід органів державної влади, що й створило передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами у користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою, тобто без проведення земельних торгів.
Отже, вказані накази прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство».
Накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства необхідно визнати незаконними та скасувати як такі, що видано в порушення ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».
Враховуючи, що накази Головного управління Держгеокадастру визнаються незаконними, тому договори оренди та суборенди землі, укладені на підставі наказів мають бути визнані недійсними, зі скасуванням їх державної реєстрації.
Крім того, суборенда є похідним договором, а відтак визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Харківській області про передачу ОСОБА_1 у користування (оренду) державної землі, визнання недійсним договору оренди між ними на об`єкт нерухомого майна, припиняє правомочності СТОВ «Вільне» щодо користування земельною ділянкою на підставі договору суборенди, дає підстави для скасування державної реєстрації договору суборенди від 05.10.2016, укладеного між СТОВ «Вільне» та ОСОБА_1 .
Слід зазначити, що пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів.
В даному випадку, порушення інтересів держави полягає в недотриманні Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі у користування ОСОБА_1 земельної ділянки без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноваженні на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.
Прокурор є самостійним позивачем і про вказані правопорушення стало відомо 08.06.2017, тобто після надходження вищевказаних наказів та договору оренди до місцевої прокуратури, то строки позовної давності пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Згідно ст. 5 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.
Відповідно ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації, фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування згідно рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньо правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернуті потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про оренду землі» передача об`єкта договору оренди землі, здійснюється на підставі акту приймання передачі.
Відповідно ч.3 ст. 216 ЦК України передбачено, що встановлені цією статтею наслідки недійсного правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі право наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримання орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається
Відповідно до висновку спеціаліста ПП «Перспектива-Земля» вартість земельної ділянки складає 399 652,00 грн.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратурі покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключні: випадках і в порядку, що визначені законом.
Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури Україн визначаються законом.
Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів і здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їй порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/9 (п.2, 3 Резолютивної частини):
- під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади;
- під представництвом прокуратурою України інтересів держави в господарському суді за змістом ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.
Ці дії включають подання прокурором до суду загальної юрисдикції позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.
Ст. 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» до національних інтересів відносяться життєво важливі матеріальні, інтелектуальні і духовні цінності Українського народу як носія суверенітету і єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави, реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний розвиток. Суб`єктами забезпечення національної безпеки є також органи прокуратури України.
За приписами ст.ст. 13, 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв`язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Отже, в основі інтересу держави (національного, суспільного інтересу) лежить потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Поряд із цим, інтерес держави (національний, суспільний інтерес) у вказаній сфері суспільних відносин полягає у дотриманні розпорядником та суб`єктом господарювання відповідно конституційних обов`язків здійснювати повноваження щодо реалізації прав на землю Українського народу та користуватися природними об`єктами права власності народу виключне відповідно до вимог Закону.
Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересам суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1, зокрема вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення.
Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки шодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.
Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 324 ЦК України право власності на землю реалізується виключно відповідно до закону.
Оспорюванні накази та підписаний договір оренди видано та укладено Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014 №442 утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України, шляхом перетворення.
Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308.
Згідно п.п.13 п.4 Положення, вказане управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Харківської області.
Ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.?
Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом вказаних норм для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
Частиною 2 ст.2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є Держава, яка згідно зі ст. ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що правила позовної давності поширюються і на державу, початок перебігу позовної давності якої пов`язується з виникненням у відповідного державного органу права на звернення до суду за захистом порушеного права чи інтересу держави.
Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.?
Верховний Суд України у справах №№ 3-224гс16, 6-178цс15, 6-152цс14 дійшов висновку, що вимоги прокурора є похідними від вимог державного органу, а тому перебіг строку позовної давності починається з часу, коли про порушення державних інтересів дізнався, або міг дізнатися орган уповноважений на здійснення відповідних функцій, а не прокурор.
З огляду на те, що прокурор є самостійним позивачем і про вказані правопорушення стало відомо 08.06.2017, тобто після надходження вищевказаних наказів та договору оренди до місцевої прокуратури, то строки позовної давності пропущено з поважних причин (докази додаються).
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог керівника Дергачівської місцевої прокуратури.
На підставі ст.ст. 16, 21, 216, 378 ЦК України, ст.ст. 13, 19, 20, 56, 57, 92, 116, 149, 152, 155, 164,ЗК України, ст.ст. 5, 7, 8, 48, 63 ЛК України, ст.14 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 114, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України суд,-
Позов Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області - задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску строку давності та поновити його.
Заочне рішення може бути скасоване Дергачівським районним судом Харківської області шляхом подачі відповідачем письмової заяви про його перегляд в 30-денний термін з дня отримання копії рішення, а позивачем в загальному порядку шляхом подачі в 30-денний термін до Харківського апеляційного суду апеляції з моменту оголошення рішення, а в разі відсутності особи, яка бере участь у справі при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя Є. Р. Остропілець