П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року місто Київ

справа № 367/4202/18

провадження №22-ц/824/8507/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Кравець В.А. , Стрижеус А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Саранюк Л.П.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг № б/н від 6 листопада 2007 року, згідно з якою отримав кредит у сумі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та Витягу з «Тарифів Бвнку», що підтверджується підписом у заяві.

Проте, всупереч вимогам договору, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість Станом на 31 березня 2018 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 79752 грн.48 коп., з яких: 1074 грн.98 коп. - заборгованість за кредитом; 69618 грн.69 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 5022 грн.98 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина), 3785 грн.83 коп. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 79752 грн.48 коп.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1074 грн.98 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій представник позивача просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зокрема посилається на те, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, що підтверджується як змістом самої анкети - заяви, так і довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, в яких міститься інформація щодо встановлення базової відсоткової ставки в розмірі 1,9% на місяць. Вказана довідка надана позивачем разом із позовною заявою, проте цілком безпідставно суд на вказаний доказ уваги не звернув взагалі. Також посилається на те, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. З урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної анкети- заяви із зазначенням розміру відсотків, а також довідки про умови кредитування, правові висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17, не можуть бути застосовані.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 червня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та неустойки. В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг № б/н від 6 листопада 2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 6 листопада 2007 року.

У заяві позичальника від 6 листопада 2007 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 6 листопада 2007 року шляхом підписання анкети-заяви. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляд неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а отже відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскільки відповідачем фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявні підстави для стягнення суми заборгованості в розмірі 1074 грн.98 коп.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті - заяві позичальника від 12 грудня 2007 року зазначена базова процента ставка за кредитом, розмір якої становить 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, а також передбачено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши анкету - заяву, тим самим погодився з такими умовами кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафів у зв`язку з необґрунтованістю є помилковим.

Разом з тим визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 69618 грн.69 коп., суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, зазначена в анкеті-заяві становить 1, 9% на місяць (22,80% річних), проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки як у передбаченому розмірі, так і у підвищеному розмірі, а саме 34,80% та 43,20% річних.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню виходячи з процентної ставки 1,9% на місяць, в загальній сумі 750 грн.78 коп.

Крім того, оскільки сторонами у договорі встановлена відповідальність у вигляді штрафу за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, вимоги позивача про стягнення штрафів у розмірі 250 грн. (фіксована складова) та в розмірі 91 грн.29 коп.( (1074,98 грн.+ 750 грн.78 коп.) х 5% : 100%) (процентна складова) .

Що стосується висновку суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог про стягнення пені, то в цій частині висновки суду є правильними, оскільки позивачем не доведено, що в анкеті - заяві відсутній обов`язок по сплаті пені.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що з позичальником були погоджені умови кредитування, зокрема розмір та порядок нарахування пені, що зазначено у довідці про умови кредитування, є безпідставними, оскільки надана позивачем до позовної заяви копія довідки про умови кредитування не містить підпису ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами та штрафів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 пені ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами та штрафів скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 750 грн.59 коп., штрафу у розмірі 250 грн. ( фіксована складова) і 91 грн.29 коп. (процентна складова) .

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 36 грн.74 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: В.А. Кравець

А.М. Стрижеус