Справа № 438/1402/20
Провадження № 2/438/395/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2020 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Слиша А.Т.,

при секретарі судового засідання Наминанік О.С.,

за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 26 жовтня 2020 року звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на їхню користь на їхнє утримання (аліментів на час навчання) у розмірі по ј частці заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на кожного, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ними 23 років.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що їхніми батьками є відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 , шлюб між якими розірвано рішенням від 24 січня 2013 року. Після розлучення батьків позивачі залишилися проживати разом із матір`ю. Батько вступив у повторний шлюб з ОСОБА_5 і мешкає окремо від них. Від нового шлюбу дітей у відповідача немає. До досягнення позивачами повноліття за рішенням суду від 27 жовтня 2017 року на користь матері з відповідача стягувалися аліменти на їхнє утримання в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно. На цей час виплата аліментів припинена. Після досягнення повноліття вони продовжують здобувати освіту, є студентами першого курсу денної форми навчання. У зв`язку з навчанням вони потребують матеріальної допомоги батьків. Їхня матір ОСОБА_4 надає їм фінансову допомогу. Однак для забезпечення усіх потреб, пов`язаних зі здобуттям професії (витрат на проживання за місцем знаходження навчальних закладів, харчування, транспортних і побутових витрат, плати за мобільний зв`язок та інтернет, коштів на придбання необхідної літератури, методичного матеріалу тощо) маминого незначного доходу недостатньо. До того ж, вона з 13.10.2020 перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Навчання на денній формі позбавляє позивачів можливості працевлаштуватися на постійній основі. Добровільно фінансову допомогу після досягнення ними повноліття батько не надає. Відповідач є здоровим чоловіком працездатного віку, працює, щомісячно отримує заробітну плату. Інших дітей і непрацездатних утриманців ОСОБА_3 не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, а тому він спроможний надавати їм, повнолітнім синам, які здобувають освіту, матеріальну допомогу.

Ухвалою судді від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив від 20.11.2020 на позовну заяву, в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково, та стягувати з нього на користь позивачів аліменти в розмірі по 1/8 частині від усіх видів його заробітку на кожного щомісячно, зазначаючи, що саме такий розмір аліментів він спроможний сплачувати на утримання своїх повнолітніх синів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім на час їхнього навчання. Відповідач зазначив, що позивачі приховують факт отримання ними щомісячно стипендії, тобто позивачімають постійне джерело доходу для прожиття. У відповідача наявні обставини, зазначені у ст.182 СК України, які необхідно врахувати суду при визначенні розміру аліментів. Зокрема, на даний час він працює помічником бурильника капітального ремонту свердловин НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» і його дохід складається виключно із його заробітної плати, яка є єдиним джерелом його доходу. Жодного нерухомого майна на праві власності не має. Також змінився і його сімейний стан. 17.07.2014 він одружився з ОСОБА_8 , яку як свою дружину зобов`язаний утримувати. Крім цього, його теща ОСОБА_9 захворіла, перенесла хірургічне втручання, продовжує хворіти і у зв`язку з цим як член його сім`ї перебуває на його утриманні. Також не відповідає дійсності твердження позивачів про те, що він є здоровим чоловіком, стан його здоров`я погіршився, у 2019 році він переніс хірургічне втручання. Крім цього, у нього наявні непрацездатні батьки: батько ОСОБА_10 , 1941р.н., який є інвалідом ІІІ групи безтерміново, та мати - ОСОБА_11 , 1947р.н., обидвоє досягли пенсійного віку є непрацездатними, яким він, як їх син, надає матеріальну допомогу. Позивачі не довели необхідність стягнення такого великого розміру аліментів, який значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач вважає, що обов`язок по утриманню повнолітніх синів повинна нести також і третя особа у справі, як їхня мати.

Позивачі 07 грудня 2020 року подали до суду відповідь на відзив, в якому зазначили, що вони не погоджуються з твердженнями відповідача, зазначеними ним у відзиві. Так, позивач ОСОБА_1 отримував у вересні-листопаді 2020 року стипендію в сумі 980 грн на місяць, що становить менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачу ОСОБА_2 стипендія не призначена. При цьому, лише за проживання ОСОБА_1 у гуртожитку (за II курс) їхньою матір`ю ОСОБА_4 04 вересня 2020 року сплачено 4680 грн, а за проживання у гуртожитку ОСОБА_3 (за вересень-листопад 2020 року) 21 вересня 2020 року сплачено 1560 грн. На підготовку позивачів до навчання у вищих навчальних закладах ОСОБА_4 витрачено всі грошові заощадження. Відповідач після досягнення ними повноліття не надав їм у добровільному порядку ще жодної матеріальної допомоги. Доказів про розмір отримуваних ним доходів відповідач не надав. Доводи відповідача про те, що він не є здоровою людиною, переніс хірургічне втручання спростовуються тією обставиною, що відповідач, за його ж твердженням, продовжує працювати на тій же посаді в НГВУ «Бориславнафтогаз», підтвердження про призначення відповідачу групи по інвалідності не надано. Відповідач є працездатний, працевлаштований, має стабільний заробіток, інших дітей і непрацездатних утриманців не має, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу позивачам, які досягнули повноліття та продовжують навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на кожного з них щомісячно.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позов підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково, зокрема, згідний оплачувати аліменти щомісячно у розмірі по 1/8 частці його заробітку на кожного з позивачів його повнолітніх синів. Крім цього, дав пояснення, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1-ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 є батьками позивачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на цей час є повнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виданими відділом РАГС Бориславського міського управління юстиції Львівської області 29 жовтня 2002 року.

Шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано відповідно до рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 січня 2013 року у справі № 1301/1720/2012р.

Суд встановив, що повнолітні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , продовжують навчання, проживають з матір`ю третьою особою ОСОБА_4 та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою Малого приватного підприємства «Бескид» від 13 жовтня 2020 року № 1213 та копіями витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 05 травня 2018 року.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд встановив, що повнолітніпозивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 навчаються на денній формі навчання. Зокрема, ОСОБА_2 є студентом першого курсу денної форми навчання Львівського інституту економіки і туризму, термін закінчення навчання 30 червня 2024 року. Позивач ОСОБА_1 навчається на денному відділенні Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року. Вищевказані обставини стверджуються довідками зазначених навчальних закладів від 12 жовтня 2020 року № 402 та від 13 жовтня 2020 року № 619.

Позивачу ОСОБА_1 призначена стипендія у сумі 980 грн на місяць, що стверджується довідкою від 01 грудня 2020 року № 7-19. Вказаний розмір стипендії становить менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім цього, з довідки Львівського інституту економіки і туризму від 01 грудня 2020 року № 452, вбачається, що ОСОБА_2 стипендія на 1 семестр 2020/2021 навчального року не призначена.

У зв`язку з навчанням позивачів на денному відділенні, вони потребують матеріальної допомоги, оскільки необхідні кошти на проживання, харчування, транспортні витрати, придбання необхідної літератури, одягу тощо. Навчання на денній формі позбавляє їх можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 мати позивачів на цей часне працює, перебуває на обліку як безробітна в Бориславській міській філії Львівського обласного центру зайнятості. Відтак, вона не може самостійно утримувати синів (позивачів), які навчається і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При цьому, судом встановлено, що третя особа надає матеріальну допомогу позивачам, зокрема, третя особа сплатила 04 вересня 2020 року за проживання позивача ОСОБА_1 у гуртожитку (за II курс) 4680,00 грн, а за проживання у гуртожитку ОСОБА_2 21 вересня 2020 року сплачено 1560 грн, що стверджується копіями відповідних квитанцій.

Відповідач не надав доказів того, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання позивачів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Враховуючи матеріальне становище третьої особи та враховуючи, що вона у зв`язку з навчанням позивачів несе витрати, - суд вважає, що повнолітні сини сторін (позивачі) потребують матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача.

Щодо розміру аліментів та можливості їх сплати суд зазначає наступне.

З відзиву та доданих до нього документів вбачається, що відповідач є працездатною особою, працює, отримує дохід, зокрема, як підтвердив відповідач, він працює помічником бурильника капітального ремонту свердловин НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». При цьому, підтверджень про розмір доходів відповідач до суду не надав.

Суд також враховує зміну сімейного стану відповідача, який 17.07.2014 повторно одружився. При цьому, щодо твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває його нова дружина, суд зазначає наступне.

Право одного з подружжя на утримання визначається статтею 75 СК України, відповідно до змісту якої право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Доказів того, що дружина відповідача досягла пенсійного віку, є особою з інвалідністю, чи її заробітна плата, пенсія, доходи не забезпечують їй встановленого законом прожиткового мінімуму, відповідачем до суду не надано.

Щодо твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває його теща, суд зазначає, що вона не належить до кола тих членів сім`ї та родичів відповідача, обов`язок з утримання яких визначено нормами Сімейного кодексу України. Добровільне надання відповідачем їй фінансової допомоги у зв`язку з хворобою, не позбавляє його передбаченого законом обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують здобувати освіту, і не впливає на розмір такого утримання. Крім того, доводи відповідача про те, що він матеріально утримує своїх непрацездатних батьків - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які потребують матеріальної допомоги, не підтверджено жодними належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що в загальному порядку в разі стягнення аліментів за виконавчими документами із заробітної плати боржника може бути утримано 50 відсотків до погашення у повному обсязі заборгованості (ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, беручи до уваги обставини, визначені в ч.1 ст.182 СК України, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачів на їхнє утримання на час навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, на кожного з позивачів, і до закінчення ними навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам позивачів, не порушить прав відповідача. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає до задоволення.

При цьому суд враховує, що відповідач є працездатний, працевлаштований, має стабільний заробіток та може надавати матеріальну допомогу синам, які досягнули повноліття та продовжують навчання.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 198-201Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 та повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , які продовжують навчання, аліменти на їх утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на кожного, починаючи з 26 жовтня 2020 року на час навчання, але не більше як до досягнення ними 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в користь держави судовий збір 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2020 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш