Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/11/2020 Справа № 641/2870/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання - Ягодіної М.С.

справа №641/2870/19

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана позовна заява.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову , в якій просить:

1) накласти арешт на майно , що належить ОСОБА_1 , а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок АДРЕСА_2 ;

-квартиру АДРЕСА_3 та інше нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1

2) накласти арешт на рухоме та нерухоме майно , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи .

Розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, суд приходить до висновку, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно зі ст. 151 ч.1 п.7 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна від 08.10.2018 року ОСОБА_1 на праві власності належить: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 67.6 кв.м.; будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м.;квартира АДРЕСА_3 загальною площею 67,8 кв.м.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза відновлення порушеного права позивача та невиконання чи утруднення виконання рішення суду та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме:

-квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67.6 кв.м.;

-будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м.;

-квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 67,8 кв.м.

В іншій частині заява представника позивача задоволенню не підлягає , оскільки ним в заяві не конкретизовано , на яке саме інше рухоме та нерухоме майно ,яке належить відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить накласти арешт , та не надано доказів ,яке саме нерухоме та рухоме майно належить на праві власності відповідачам.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє представника позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково .

Заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна , яке належить відповідачу ОСОБА_1 , а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67.6 кв.м.;

- будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 600 кв.м.;

- квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 67,8 кв.м.

В іншій частині заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п,ятнадцяти днів з дня її проголошення або підписання ухвали суду без її проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

У відповідності до п. 15 .5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції , до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд м. Харкова .

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя -І. М. Колодяжна