Справа № 316/1875/19
Провадження № 2/316/146/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі, ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче засідання (а.с. 26).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явився, через канцелярію суду надійшла письмова заява, відповідно до якої відповідач зазначив, що у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, просить позов ОСОБА_1 залишити без розгляду, вирішення даного питання просив проводити у підготовчому засіданні без його участі (а.с.34).

У зв`язку з неявкою всіх учасників по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона позивача повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Випадків звільнення сторони позивача від доказування, визначені ст. 82 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин

Відповідно до матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом, вказана адреса проживання: АДРЕСА_1 , тому позивачу направлялися процесуальні документи та судові виклики на зазначену ним поштову адресу.

Позивач викликався двічі: у підготовчі засідання на 14.11.2019 рік та 23.01.2020 рік, але до суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти про відсутність адресата (а.с.28,32).

При цьому, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Заява про зміну місця свого проживання позивачем до суду не надавалася, причини неявки в судове засідання позивач не повідомив, жодних заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Інших альтернативних засобів зв`язку, як-то: номер телефону або адресу електронної пошти, не вказав.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 128,131 ЦПК України, позивач повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки не повідомив, та повторно не з`явився до суду без поважних причини.

Вищезазначені обставини мають наслідком відкладення розгляду справи та перенесення судових засідань на більш пізній строк, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України, встановлено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, відсутності інтересу до поданого до суду позову, що призвело до затягування підготовчого провадження у даній справі, яке на даний час триває, підготовче судове засідання по справі не закрито.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним залиши без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 18, 43, 64, 128, 223, 257, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі, ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя М. О. Куценко