ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1592/19 Номер провадження 22-ц/814/367/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради - Смиковської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2019 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

26.02.2019 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходяться у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником 21/50 частини, відповідачу, який є її братом, ОСОБА_2 - 29/50 частини вказаного житлового будинку. Відповідач у своїй частині будинку фактично ніколи не проживав, утриманням не займався та погодився продати їй за 4 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою. Оскільки відповідач, отримавши кошти, уникає нотаріального засвідчення договору купівлі-продажу, просить захистити порушене право в судовому порядку та визнати за нею право власності на весь будинок.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 та складаються з наступних приміщень: І тамбур - площею 3,8 кв.м, 1-1 коридор - площею 6,1 кв.м, 1-3 кімната жила - площею 12,3 кв.м, 1-4 кімната жила - площею 16,3 кв.м, 1-5 кімната жила - площею 15,7 кв.м, 2-1 сіни - площею 5,3 кв.м, 2-2 сіни - площею 10,3 кв.м, 1-3 топочна - площею 2,8 кв.м, 1-4 кімната жила - площею 24,8 кв.м, 1-6 кімната жила - площею 9,2 кв.м. Загальною площею 108,4 кв.м, житловою площею 78,3 кв.м та господарські будівлі сарай Б площею - 16,7 кв.м, сарай б1 площею - 10,9 кв.м, гараж Д - площею 18,4 кв.м, д оглядова яма площею - 3,2 кв.м, g сарай площею - 17,5 кв.м., погріб б площею - 5,2 кв.м, вбиральня В площею - 1,1 кв.м, в загальному користування огорожа № №1,2, колодязь №3 та водогін №4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 689,66 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та виконали їх у повному обсязі, а відповідач хоча ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, до початку розгляду справи по суті позов визнав.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради не приймало участі у розгляді справи судом першої інстанції, однак районним судом під час постановлення рішення було вирішено питання про права та обов`язки установи, на обліку якої перебуває недієздатний ОСОБА_2 . З наведених підстав управління із рішенням суду не погодилося та оскаржило його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, просить рішення скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06.08.2018 (справа №552/2988/18) ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуна ОСОБА_1 . Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним становить два роки з набрання рішенням законної сили і упродовж цього часу він постійно перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні, а тому, на думку управління, невідомим є походження заяви від імені ОСОБА_2 про визнання ним позову та розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_2 , як недієздатна особа, не усвідомлює своїх дій та не має права підпису документів. ОСОБА_1 , будучи його офіційним представником та опікуном, порушила норми закону, а також права та обов`язки опікуна, з якими вона була обізнана, і подала позов до свого підопічного, не повідомивши про свої наміри органи опіки та піклування, які не були залучені до участі у справі.

Зазначає, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок складається із двох частин, одна з яких розміром 21/50 належить на праві власності ОСОБА_1 , а інша 29/50 після смерті батька перейшла ОСОБА_2 , але зі слів ОСОБА_1 , документи не були оформлені. Проте судове рішення вмотивовано наявністю документів на належну ОСОБА_2 частку, про що позивач не повідомила органи опіки та піклування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

У суді апеляційної інстанції представник управління соціального захисту населення підтримала апеляційну скаргу наполягаючи на її задоволенні. Позивач ОСОБА_3 не з`явилася в судове засідання повторно, не повідомивши про причини неявки.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника управління соціального захисту населення, приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 18.04.2005, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О., запис в реєстрі №2-525, ОСОБА_4 подарувала 19/75 частин, ОСОБА_5 подарував 1/6 частину, а ОСОБА_1 прийняла в дар 21/50 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 на земельній ділянці, де площа землекористування не зазначена./а.с.14-15/

Згідно заповіту, складеного та посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Господарьовою І.О. 26.04.2005, ОСОБА_4 заповіла належне їй майно, в тому числі належну їй на праві власності частину житлового будинку номер АДРЕСА_1 , в рівних частках сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_1 ./а.с.13/

Відповідно до письмової розписки від 17.01.2017 ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 4000 доларів США та зобов`язався протягом трьох місяців переоформити свою частину будинку по АДРЕСА_1 ./а.с.47/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд керувався нормами ст.ст.328, 392 ЦК України та виходив із того, що сторони правочину обумовили та виконали усі істотні умови договору, а відповідач визнав позов.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч.3,4 ст.367 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 цього Кодексу, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на наведені норми процесуального права та з метою перевірки обставин, встановлених ч.4 ст.367 ЦПК України, колегія суддів приймає до уваги докази надані Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради разом із апеляційною скаргою.

Так, апеляційним судом установлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06.08.2018 (справа №552/2988/18) визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним встановлено у 2 роки із дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 06.09.2018. /а.с.79/

На час звернення в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок (26.02.2019) ОСОБА_1 була обізнана зі змістом наведеного рішення, оскільки була присутньою під час його постановлення та виявила бажання бути опікуном ОСОБА_2 , що зафіксовано у мотивувальній частині рішення суду та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не потребує доказування.

Згідно Пам`ятки для опікуна недієздатної фізичної особи (відповідно до Цивільного кодексу України та окремих Правил опіки та піклування), ОСОБА_1 ознайомлена із правами та обов`язками опікуна, визначеними ст.ст. 41, 67, 70, 71, 72, 75, 76, 79 ЦК України, що підтверджується її особистим підписом на примірнику такої Пам`ятки. Зокрема, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовлятися від майнових прав підопічного, видавати письмові зобов`язання від імені підопічного, укладати договору, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири чи іншого цінного майна./а.с.77/

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що під час постановлення рішення районним судом порушено права, свободи та інтереси відповідача, який є недієздатною особою, оскільки захист його у спірних правовідносинах мав забезпечуватися органом опіки та піклування, який не був залучений до участі у справі, що є підставою для скасування судового рішення з огляду на положення п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в частині дотримання норм матеріального права та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів належності відповідачу права на частину будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , щодо якої заявлено позовні вимоги, та доказів його волевиявлення щодо спірного об`єкту нерухомості. Розписка від імені ОСОБА_2 датована 05.06.2017, апеляційним судом не оцінюється, оскільки рішення підлягає обов`язковому скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню із постановленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.02.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С.Абрамов

С.М.Бондаревська