693/525/18
2/693/10/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі- відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказало, що 31 липня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі-ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №332588588.

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками.

Відповідно до п.1.2. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників Додатку №1 договору відступлення права вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача.

Згідно п.1.2. договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.

На виконання п.6.6 договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ «ФК «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов?язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.

У зв?язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивач, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відовідач не виконав свого зобов?язання і після відступлення права грошової вимоги останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунок попереднього кредитора ТОВ «ФК «ЦФР».

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. в сумі 66662,43 грн., з яких:

-21896,32 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-4,04 грн. сума заборгованості за відсотками;

-28588,33 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом;

-16173,74 грн. сума заборгованості за пенею.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.133 Цивільного процесуального кодексу України позивач зазначив, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи:

-судовий збір сплачений за подання позовної заяви 1 762,00 грн.;

-судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 881 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. у розмірі 66662,43 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 21 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

26 липня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 подав на позовну заяву відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

03 серпня 2018 року представником позивача ОСОБА_3 на відзив було подано відповідь, в якій він заперечував проти вказаних у відзиві обставин, оскільки вважає їх необргунтованими та безпідставними.

20.09.2018р. Жашківським районним судом Черкаської області було винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та зміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гаврилов Є.Ю., який діє на підставі довіреності від 05.12.2019р., в судове засідання не з`явився. При цьому до суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також підтримав позовні вимоги та просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою з повідомленням «Укрпошти», яке приєднано до матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №332588588, на підставі якого він отримав кредитні кошти в сумі 32347,48 грн., що підтверджується копією бухгалтерської довідки та його заявою від 31.07.2014р., в якій він просить перерахувати йому кошти по вищевказаному кредитному договору в рахунок виконання грошових зобов?язань та погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором №438281237 від 01.04.2013р. в сумі 32347,48 грн.

П.1 передбачено, що підписанням цього договору, позичальник засвідчує, що йому відомо про укладення цього договору за сприяння Агента Центральне РУ. Кредитодавець зобов?язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та внести плату за кредитом.

Відповідно до п.4 надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах:

п.4.1 сума та валюта кредиту 32347,48 грн.;

п.4.2 річна відсоткова ставка за кредитом 0,01%;

п.4.3 строк, на який надається кредит 30 місяців;

п.4.4 цілі використання кредиту без обмежень;

п.4.5 порядок надання кредиту перерахування на рахунок позичальника, перерахування на оплату страхових або інших послуг;

п.4.6 повернення кредиту, внесення плати за ним щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору);

п.4.7 разова плата за кредитом 0,00 грн.;

п.4.8 щомісячна плата за кредитом 4,00% від суми кредиту, що становить 1293,90 грн.;

п.4.9 пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення, сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та /або внесення плати за кредитом.

Згідно п.11 кредитного договору №332588588 вбачається, що позичальник надав згоду на зміну кредитодавця на нового кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступленням всіх прав вимоги) та перехід всіх обов?язків (переведення всіх боргів) кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття кредитодавцем рішення про зазначену зміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обов?язків кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від позичальника не вимагається.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений, прийняв усі умови договору та зобов`язувався їх виконувати, про свідчить його підпис на договорі.

У відповідності до додатку до кредитного договору від 31.07.2014р. №332588588 визначено графік платежів, перебіг яких починається з 31.07.2014р. та закінчується 10.02.2017р. Загальна сума щомісячного платежу становить 2372,30 грн.

З вказаним додатком до кредитного договору відповідач ОСОБА_1 також був ознайомлений, що підтверджується його підписом.

Таким чином, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх зобов?язань та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.

З графіку руху коштів по кредиту, зазначеного у довідці ТОВ «ФК «ЦФР» вих. №1154497-SG від 14.07.2017р., вбачається, що станом на 14.07.2017р. ОСОБА_1 має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 66662,43 грн.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступленняправа вимоги №20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками.

Відповідно до п.1.2. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників Додатку №1 договору відступлення права вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

У довідці, виданій ТОВ «ФК «ЦФР» вих. №1154497-SG від 14.07.2017р., повідомляється, що ОСОБА_1 дійсно оформив кредит (кредитний договір №332588588 від 31.07.2014р.) на суму 32347,48 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У зв?язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на виконання п.6.6 договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ «ФК «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та повідомлення про зміну умов кредитного договору №332588588 від 31.07.2014р.та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов?язання і після відступлення права грошової вимоги останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунок попереднього кредитора ТОВ «ФК «ЦФР».

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. в сумі 66662,43 грн., з яких:

-21896,32 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-4,04 грн. сума заборгованості за відсотками;

-28588,33 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом;

-16173,74 грн. сума заборгованості за пенею.

Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, позивач вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов кредитного договору; прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту).

Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач ОСОБА_1 подав відзив, в якому заперечує проти всіх вимог та аргументів, викладених у позовній заяві, посилаючись на наступні підстави.

Боржник має право не виконувати свого обов?язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов?язанні. Копія повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та повідомлення про зміну умов кредитного договору, що надається позивачем до позовної заяви, не є належними доказами, оскільки позивачем не надано доказів надсилання позивачем та отримання відповідачем цих документів. Тому у позивача відсутнє право вимоги до боржника.

Разом з тим відповідач вказує, що позивачем не надано до суду доказів того, що перераховані відповідачу кошти є саме кредитом, а також не надано доказів, що підтверджують підстави перерахування відповідачу коштів та настання строку їх повернення та умов повернення.

Крім того, відповідач, посилаючись на п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, вказує, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює власну користь (ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо) або, що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо.).

Отже, встановлення щомісячної плати, визначеної в п.4 кредитного договору, є незаконним, відповідно й вимога про стягнення щомісячної плати (комісії) без зазначення, які саме послуги надаються за цю щомісячну плату, є незаконним.

Серед іншого відповідач зазначає, що позивачем порушено строк спеціальної позовної давності, яка відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України встановлюється в один рік. Так як, останній платіж за договором відповідач повинен був здійснити згідно графіку платежів 10.02.2017р., то і з вимогою про стягнення пені за прострочення сплати платежу необхідно було звернутися до 10.02.2018р. А тому пропуск позовної давності в силу вимог ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач, вважаючи відзив безпідставним та необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню вцілому, подав на відзив відповідь, де надав наступні роз?яснення.

Укладанням договору факторингу, умови кредитного договору №332588588 від 31.07.2014р. не змінювалися і ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахуванням жодних штрафних санкцій.

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності до вимог ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов?язку погашення кредиту взагалі».

Тобто, при умові, якщо ОСОБА_1 з будь-яких підстав не отримав вищевказане повідомлення про відступлення права вимоги, він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов?язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені у кредитному договорі і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач не надав доказів перерахування йому кредитних коштів, позивач вказав, що відповідно до п.4 кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом його перерахування на рахунок позичальника, який визначається у заяві позичальника від 31.07.2014р., в якій ОСОБА_1 просить перерахувати йому кошти по вищевказаному кредитному договору в рахунок виконання грошових зобов?язань та погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором №438281237 від 01.04.2013р. в сумі 32347,48 грн. Крім того, даний факт підтверджується бухгалтерською довідкою та довідкою, виданою ТОВ «ФК «ЦФР» вих. №1154497-SG від 14.07.2017р., в якій повідомляється, що ОСОБА_1 дійсно оформив кредит (кредитний договір №332588588 від 31.07.2014р.) на суму 32347,48 грн.

Стосовно надання доказів про відступлення права вимоги відповідач ОСОБА_1 до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не звертався, як передбачено ч.2 ст.1082 ЦК України.

Що стосується незаконної вимоги позивача про стягнення щомісячної плати (комісії) без зазначення, які саме послуги надаються за цю щомісячну плату, позивач вказав, що відповідно до п.6 кредитного договору №332588588 від 31.07.2014р. до складу плати за кредитом (сукупність вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів. Разова плата за кредитом сплачується за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. У разі укладення позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання.

Таким чином ОСОБА_1 при наданні йому кредитних коштів розумів, яку саме суму загальної кредитної заборгованості він мав сплатити для погашення кредиту і погоджувався з нею, про що свідчить його особистий підпис у вищевказаному кредитному договорі.

У процесі підготовки позовної заяви представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» була допущена помилка при формуванні розрахунку заборгованості по кредитному договору №332588588 від 31.07.2014р., а саме три колонки розрахунку, що відображають нарахування, сплату та залишок до сплати по щомісячним процентам, були підписані неправильною загальною назвою «Плата за управління кредитом, грн….». Вказана помилка стала причиною неправильного зазначення назви цієї складової кредитної заборгованості і у позовній заяві. Тобто, плата за управління кредитом дійсно не передбачена ні умовами договору ні графіком платежів. Натомість ця складова кредитної заборгованості у вказаному вище кредитному договорі має назву «Плата по щомісячним процентам» та відповідає загальним умовам ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредиту, що були затверджені наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 25.07.2014р. №13 та розміщені на веб-сайті.

Отже, претензія ОСОБА_1 щодо безпідставності стягнення кредитної заборгованості по щомісячним процентам, яка була помилково названа платою за управління кредитом, є недоведеною та безглуздою, оскільки ставка щомісячних процентів відображена у кредитному договорі, а усі нарахування щодо цієї складової кредитної заборгованості відображені у графіку платежів.

З приводу порушення строків позовної давності позивач вказав, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013р. у справі №6-11цс13, за змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.259 цього ж Кодексу передбачено, що позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно п.25 загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредиту, що оприлюднені на веб-сайті кредитодавця, від 25.07.2014р. №13, сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами щодо захисту прав кредитодавця становить 50 років.

Таким чином, строк позовної давності по стягненню заборгованості за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. був продовжений за згодою сторін і має часові рамки з 31.07.2014р. по 31.07.2064р., що свідчить про відсутність пропущення строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідач ОСОБА_1 згідно умов договору, покладені на нього зобов`язання належним чином не виконував, у результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку за договором кредиту становить 66662 грн. 43 коп.

Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобо?язання.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши наявні у матеріалах письмові докази, проаналізувавши вищевикладені доводи учасників справи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступного висновку.

По-перше, судом установлено, що факт підписання кредитного договору №332588588 від 31.07.2014р. та додатку до ньогоміж ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» мав місце, оскільки підтверджується його особистим підписом у вказаних документах. Вказане свідчить, що відповідач погодився з умовами кредитного договору та правилами його отримання, а також знав про наслідки їх невиконання. Факт перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» кредиту на рахунок ОСОБА_1 підтверджується його заявою з особистим підписом, бухгалтерською довідкою та довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» вих. №1154497-SG від 14.07.2017р.

По-друге, установлено, що строк на який надавався кредит складає 30 місяців, почав свій відлік з 31.07.2014р. та закінчився 10.02.2017р. У такому разі перебіг позовної давності починається з моменту настання виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто з дати останнього платежу згідно графіку платежів - 10.02.2017р. та закінчується 10.02.2020р. Позивач звернувся до суду з позовом 25.05.2018р., а тому строк позовної давності ним не пропущено.

По-третє, позивачем не надано достатніх доказів того, що відповідач отримав повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та повідомлення про зміну умов кредитного договору, але при цьому суд вважає за необхідне вказати, що при умові, якщо відповідач ОСОБА_1 з будь-яких підстав не отримав вищевказане повідомлення про відступлення права вимоги, він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов?язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені у кредитному договорі і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Тобто, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов?язку погашення кредиту взагалі (правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15).

З приводу звернення відповідача ОСОБА_1 до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» з вимогою про надання доказів про відступлення права вимоги відповідач ОСОБА_1 не надав належних доказів.

По-четверте, позивач визнав у процесі підготовки позовної заяви представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» була допущена помилка при формуванні розрахунку заборгованості по кредитному договору №332588588 від 31.07.2014р., що стало причиною неправильного зазначення назви цієї складової кредитної заборгованості і у позовній заяві. Тобто, плата за управління кредитом дійсно не передбачена ні умовами договору ні графіком платежів. Натомість ця складова кредитної заборгованості у вказаному вище кредитному договорі має назву «Плата по щомісячним процентам» та відповідає загальним умовам ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредиту, що були затверджені наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 25.07.2014р. №13 та розміщені на веб-сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua.

Крім того, слід зазначити, що за клопотанням відповідача ОСОБА_1 про призначення експертизи у ході судового розгляду на підставі ухвали від 23.10.2018р. була призначена судово-економічна експертиза, однак висновок економічної експертизи надати експерт не мав можливості надати, оскільки йому на дослідження не були надані первинні та облікові документи, що стосуються умов кредитного договору №332588588, в тому числі документи щодо видачі, нарахування, погашення кредитних коштів, відсотків, пені, штрафів (повідомлення експерта Музиченка І.М. від 18.06.2019р. №28364/18-72 про неможливість надання висновку економічної експертизи.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, враховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства та практику Верховного Суду України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. в сумі 66662 грн. 43 коп.

У позовній заяві позивач зазначив, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 1762,00 грн. та судових витрати, пов`язаних з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 881 грн.

У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3134 від 10.05.2018р.

Оскільки позовні вимоги задоволено на повністю із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи передбачені ст.140 ЦПК України.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так як позивач не надав письмових підтверджень щодо витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів на суму 881 грн., суд вважає за необхідне відмовити у частині стягнення цих витрат.

На підставі викладеного та керуючись постановою Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі №6-979цс15, ст.ст.11, 15, 257, 512-514, 516, 526, 527, 530, 599, 610-612, 614, ст.626, 627-628, 638, 1052, 1054,1080, 1082 ЦК України, ст.ст.76, 77, 80, 81, 89, 133, 140, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код в , юридична адреса: 01034, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «ТАС Комбанк», МФО 339500) суму заборгованості за кредитним договором №332588588 від 31.07.2014р. у розмірі 66662(шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 43 копійки, з яких:

-21896,32 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

-4,04 грн. сума заборгованості за відсотками;

-28588,33 грн. сума заборгованості за платою по щомісячним процентам;

-16173,74 грн. сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код в , юридична адреса: 01034, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «ТАС Комбанк», МФО 339500) суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

У частині стягнення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів на суму 881 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 20.07.2020р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик