Справа №242/2274/20
Провадження №2/242/990/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Позивач 27.05.2020 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1212, спадкова справа №285/89. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно вона не отримала у зв`язку з тим, що не можливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі. Також, у постанові нотаріусом зазначено, що заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України.

Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі.

Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 19.02.1999 року Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області.

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1212, спадкова справа №285/89.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, в якому заповідала все своє майно, у тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено 21.05.1998 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори.

Отже, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину.

02.05.2020 року державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори розглянувши матеріали спадкової справи №167/1999, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що не можливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі. Також, у постанові нотаріусом зазначено, що заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю ОСОБА_1 , яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки неможливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі, та заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України. У той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 76,77,78,258,259,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 29,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов