справа №619/4849/19
провадження №2/619/347/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого - судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання - Суржкової В.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області «Про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в якому просить встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на земельну частку (пай), розміром 8,50 умовних кадастрових гектар по КСП «Проходянське», право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР №0151581, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що були видані Дергачівською райдержадміністрацією по КСП «Проходянське» за №464; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 відповідно до запису №0635-5 у Книзі погосподарського обліку Проходівської сільської ради, та земельної частки (паю), розміром 8,5 умовних кадастрових гектар по КСП «Проходянське», що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0151581, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що були видані Дергачівською райдержадміністрацією по КСП «Проходянське», за №464.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.09.1997.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 26.06.2009.

На дату смерті у власності ОСОБА_2 перебувало наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна частка (пай), розміром 8,5 умовних кадастрових гектар по КСП «Проходянське», що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області, долученим до нього викопіюванням з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що були видані Дергачівською райдержадміністрацією по КСП «Проходянське».

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0151581, зареєстрований у Книзі за № 464, втрачений, що унеможливлює оформлення позивачем права на спадщину.

Крім того, у Книзі було допущено помилку щодо написання по-батькові померлої ОСОБА_2 , а саме замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_5 .

Батько позивача та чоловік ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Позивач у 2018 році зверталася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, мотивовану тим, що позивач нібито пропустила строк на прийняття спадщини (не прийняла її), оскільки не проживала разом із спадкодавцем на дату смерті останньої та не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Місце проживання позивача не було зареєстроване разом із ОСОБА_2 на дату смерті останньої.

Однак, позивач не зверталася до нотаріальної контори протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, оскільки є єдиною її спадкоємицею та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Так, позивач після смерті матері використовувала житловий будинок АДРЕСА_1 , як дачу, приїздила до нього щороку у теплу пору року, доглядала та утримувала його. Вказані обставини можуть підтвердити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є мешканцями села, де розташований будинок.

Враховуючи наявність помилки у написанні по-батькові у документах, що підтверджують право власності померлої особи на спадкове майно, втрату оригінального примірника сертифіката про право на земельну частку (пай), а також необхідність підтвердження фактичного вступу позивача в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на спадщину у позасудовому порядку, що є підставою для звернення до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_8 надала суду заяву в якій позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити у відсутність позивача та її представника, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову. Розгляд справи по суті просив проводити у відсутність представника, що суд вважає за можливе.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.09.1997.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 26.06.2009.

На дату смерті у власності ОСОБА_2 перебувало наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна частка (пай), розміром 8,5 умовних кадастрових гектар по КСП «Проходянське», що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області, долученим до нього викопіюванням з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що були видані Дергачівською райдержадміністрацією по КСП «Проходянське».

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0151581, зареєстрований у Книзі за № 464, втрачений, що унеможливлює оформлення позивачем права на спадщину.

У Книзі було допущено помилку щодо написання по-батькові померлої ОСОБА_2 , а саме замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_5 .

Батько позивача та чоловік ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Позивач у 2018 році зверталася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову, мотивовану тим, що позивач нібито пропустила строк на прийняття спадщини (не прийняла її), оскільки не проживала разом із спадкодавцем на дату смерті останньої та не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Місце проживання позивача дійсно не було зареєстроване разом із ОСОБА_2 на дату смерті останньої.

Позивач не зверталася до нотаріальної контори протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, оскільки є єдиною її спадкоємицею та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Так, позивач після смерті матері користувалась житловим будинком АДРЕСА_1 , як дачу, приїздила до нього щороку у теплу пору року, доглядала та утримувала його.

Враховуючи наявність помилки у написанні по-батькові у документах, що підтверджують право власності померлої особи на спадкове майно, втрату оригінального примірника сертифіката про право на земельну частку (пай), а також необхідність підтвердження фактичного вступу позивача в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на спадщину у позасудовому порядку, що є підставою для звернення до суду із цим позовом.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 4 Перехідних положень чинного ЦК України цей Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пленуму Верховного Суду України у п.1 своєї постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 роз`яснив судам, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскільки ОСОБА_2 померла у ІНФОРМАЦІЯ_4, спірні правовідносини підлягають регулюванню Цивільним кодексом УРСР 1963 р. у редакції, чинній на дату відкриття спадщини (від 27.12.1996 р., далі - ЦК УРСР).

Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За правилами, визначеними ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, врахувавши, що задоволення позовних вимог не порушає нічиї прав та інтересів, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного суду від 07.04.2020 по справі №548/900/19 на підставі Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» достатньою підставою для визнання за особою права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється на нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 1 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. У відповідності до положень пункту 4 вказаних положень Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, до набрання чинності ЦК України, а тому в даному випадку за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі суди дійшли правильного висновку про застосування до спірних правовідносиню норм ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 15.04.2020 по справі №178/982/18-ц.

На підставі ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст. 41 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності сертифікату серії НОМЕР_4 на право на земельну частку (пай) по КСП «Проходянське» в розмірі 8,50 в умовних кадастрових гектарах зареєстровано за №464, що був виданий Дергачівською райдержадміністрацією по КСП «Проходянське» - ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну частку (пай), по КСП «Проходянське» сертифікат серії ХР №0151581 на право на земельну частку (пай) в розмірі 8,50 в умовних кадастрових гектарах зареєстровано за №464 на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець