КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/27829/19-ц

23 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотка річних та інфляційних витрат,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотка річних та інфляційних витрат, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1627343 у сумі 22 269,61 грн., пеню у розмірі 891,98 грн., збитки від інфляції в розмірі 200,42 грн., 3% річних у розмірі 75,00 грн., та витрати по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30 жовтня 2018 року на автодорозі Київ-Одеса, 423 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «International», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Maxilode», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Primera», д.н. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124КУпАП України, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1627343. Розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 100 000,00 грн. Розмір франшизи дорівнює 1 000 грн.

Позивач звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання страхового випадку та 19.11.2018 року із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши всі необхідні документи, для прийняття страховиком рішення та здійснення виплати страхового відшкодування.

З метою виявлення справедливого розміру матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до судового експерта Крутих Є.О. з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження. 19 березня 2019 року судовим експертом Крутих Є.О. було складено висновок експерта № 47-19, відповідно до якого ринкова вартість ТЗ «Nissan Primera», д.н. НОМЕР_3 становить 80 398,64 грн., вартість відновлювального ремонту 149 010,74 грн., а ринкова вартість автомобіля «Nissan Primera», д.н. НОМЕР_3 з урахуванням аварійних пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди - 11 036,03 грн.

Вважає, що позивачу, як власнику автомобіля «Nissan Primera», д.н. НОМЕР_3 повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 69 362,61 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до дорожньо-транспортної пригоди - 80 398,64 грн., та вартістю ТЗ після дорожньо-транспортної пригоди - 11 036,03 грн. відповідно до результату висновку експерта № 47-19.

За результатом розгляду наданих позивачем до відповідача документів, страховик, без узгодження ним розміру страхового відшкодування з позивачем та без надання будь-яких документів-розрахунків, з простроченням строків для виплати відшкодування, 23.09.2019 року перерахував страхове відшкодування у розмірі 46 093,00 грн.

Позивач вважає, що виплачена сума страхового відшкодування є занадто малою та не підтвердженою ніякими документами, на основі яких страховик розрахував розмір страхового відшкодування. Таким , враховуючи розмір шкоди відповідно до висновку експерта № 47-19, вважає, що доплаті підлягає страхове відшкодування у розмірі 22 269,61 грн., що становить різницю між повною дійсною вартістю матеріального збитку (69 362,61 грн.), виплаченою частиною страхового відшкодування (46 093,00 грн.) та франшизою (1 000 грн.)

Вказував на те, що оскільки виплату відшкодування здійснено з простроченням строків, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 23.08.2017 року по 20.06.2018 року у розмірі 891,98 грн., збитки від інфляції у розмірі 200,42 грн., 3% річних у розмірі 75,00 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 22 269,61 грн., пеню у розмірі 3 115,84 грн., збитки від інфляції в розмірі 583,40 грн., 3% річних у розмірі 264,00 грн., вказавши, що оскільки заява про страхове відшкодування була подана 19.11.2018 року, то граничний строк на виплату закінчився 17.02.2019 року, а тому саме з цієї дати слід рахувати штрафні санкції.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.07.2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд помилково визначив, що розрахунок матеріального збитку на замовлення позивача є Звітом про оцінку, а не судовою автотоварознавчою експертизою (висновком експерта). Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки розрахунку матеріальної шкоди. Крім того, суд взагалі не урахував заяву про збільшення позовних вимог.

Вказував на те, що у висновку № 15-R/51/8 не зазначено, що експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок під підпис та про той факт, що висновок підготовлено до суду, що вказує на той факт, що розрахунки страховика не можна вважати судовою експертизою, та дає підстави дійти висновку що він є неналежним доказом у справі, а наданий позивачем висновок експерта № 47-19 є належним доказом у справі, оскільки виконаний судовим експертом, яким було оглянуто транспортний засіб позивача.

Стверджував, що спосіб встановлення ринкової вартості ТЗ у висновку експерта № 47-19, передбачений у п. 7.3. Методики, а тому посилання суду на те, що такий спосіб вигаданий експертом, є безпідставними. Крім того, суд не має спеціальних знань та достатніх доказів вказувати категорично, що спосіб встановлення ринкової вартості ТЗ у висновку № 47-19 вигаданий експертом. При цьому, суд не звернув увагу на те, що у висновку, наданим відповідачем, вартість ТЗ після ДТП складена за тією ж формулою.

Посилався на те, що оскільки відповідачем позивачу сплачене страхове відшкодування у розмірі 46 093,00 грн. на підставі неналежного розрахунку, то позивачу окрім доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта № 47-19 підлягає сплата пені, три відсотки річних та інфляційних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року залишити без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, та не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом № АМ/1627343, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2018 року на автодорозі Київ-Одеса, 423 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «International», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Maxilode», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Primera», д.н. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1627343. Розмір страхової суми становить 100 000,00 грн.

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування.

Згідно висновку експерта № 47-19 по дослідженню автомобіля Nissan Primera, р.н. НОМЕР_3 , складеного 19 березня 2019 року судовим експертом Крутих Є.О. , за заявою ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Primera», р.н. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 жовтня 2018 року визначається сумою 80 398,64 грн.; ринкова вартість автомобіля «Nissan Primera», р.н. НОМЕР_3 , з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 жовтня 2018 року визначається рівною 11 036,03 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 15-R/51/8 від 27 березня 2019 року, виконаного експертом В.В. Яремчук , який має вищу технічну освіту за фахом інженер-механік, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво № 1940 від 30.03.2018 року, видане Міністерством юстиції України, стаж експертної роботи з 2018 року), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу завданого власнику майну Nissan Primera, р.н. НОМЕР_3 , 1996 року випуску, внаслідок ДТП складає 47 093,00 грн.; ринкова вартість пошкодженого майна «Nissan Primera», р.н. НОМЕР_3 , 1996 року випуску, внаслідок ДТП складає 40 575,60 грн.

29 березня 2019 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 46 093,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 240.

11 квітня 2019 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплатила ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 1 727,54 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормою ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п.9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст.12 вказаного Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч.22.1 ст.22 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Згідно з п.36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст.36 вищевказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюються безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування, в якій зазначив, що він не згоден із способом і розміром збитку розрахованим Страховиком (а.с. 10).

Обґрунтовуючи вимоги своєї позовної заяви, ОСОБА_1 вказував, що ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» без узгодження з ним розміру страхового відшкодування та без надання будь-яких документів-розрахунків, з простроченням строків для виплати відшкодування сплатило 29 березня 2019 року страхове відшкодування у розмірі 46 093,00 грн., що на думку позивача є значно меншим, ніж розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті з урахування висновку експерта № 47-19 (69 362,61 грн.)

Разом з цим, як зазначив позивач в апеляційній скарзі, 08 листопада 2018 року було складено протокол технічного огляду транспортного засобу із зазначенням пошкоджень, що зазнав автомобіль. Огляд транспортного засобу було здійснено за участі позивача, що підтверджується його підписом на протоколі огляду.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 15-R/51/8 від 27 березня 2019 року визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Primera, р.н. НОМЕР_3 , 1996 року випуску, внаслідок ДТП складає 47 093,00 грн.

Відповідно до умов страхового полісу №АМ1627343, розмір франшизи становить 1000 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту 47 093 грн. транспортного засобу перевищує його ринкову вартість (40 575 грн. 60 кой.), вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП, а саме 40 575 грн. 60 коп.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачу було сплачено страхове відшкодування в розмірі 46 093 грн. ( 87 668 грн. 60 коп. (ринкова вартість до ДТП) - 40 575 грн. 60 коп.(ринкова вартість після ДТП) - 1 000 грн. (франшиза) 29.03.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 29.03.2019 року та суму пені в розмірі 1724 грн. 54 коп. за прострочення виплати страхового відшкодування (платіжне доручення № 497 від 11.04.2019 року.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», здійснивши виплату страхового відшкодування відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 15-R/51/8 від 27 березня 2019 року, виконало свої обов`язки за страховим договором у повному обсязі, тому підстави для стягнення із ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» невідшкодованої частини страхового відшкодування відсутні.

Колегія суддів зауважує, що ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» за порушення строків здійснення виплати страхового відшкодування, сплатила позивачу ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 727,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 497.

Суд першої інстанції врахувавши вищезазначені обставини, дійшов обґрунтованого висновку про належне виконання ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» обов`язку щодо виплати страхового відшкодування та пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Оскільки, під час розгляду справи не було встановлено, що відповідач сплатив належну суму страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково визначив, що розрахунок матеріального збитку на замовлення позивача є звітом про оцінку, а не судовою автотоварознавчою експертизою (висновком експерта), оскільки такі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог. При цьому, колегія суддів зауважує, що висновок експерта № 47-19 по дослідженню автомобіля Nissan Primera, р.н. НОМЕР_3 , складеного 19 березня 2019 року судовим експертом Крутих Є.О. , не є судовою експертизою, оскільки не призначалася судом, а висновок був виконаний за заявою позивача ОСОБА_1 за його власною ініціативою.

Крім того, ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом під час розгляду справи на заявлення клопотання про призначення у справі саме судової автотоварознавчої експертизи з метою доведення своїх позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що висновок № 15-R/51/8 на підставі якого виплачено страхове відшкодування є неналежним доказом, оскільки як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 15-R/51/8 від 27 березня 2019 року, він виконаний експертом В.В. Яремчук , який має вищу технічну освіту за фахом інженер-механік, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво № 1940 від 30.03.2018 року, видане Міністерством юстиції України, стаж експертної роботи з 2018 року). При проведенні дослідження використовувалися наступні інформаційні джерела: Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення. ДСТУ 2984-95. Державний стандарт України. Київ.; Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2006 року за № 1440; Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень; Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів; Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановлені розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу; Бюлетень авто товарознавця 103, ДНІІСЕ (електрона версія); Програмний комплекс для складання калькуляцій відновлювального ремонту транспортних засобів «Audatex». У висновку зазначено, що даний звіт може використовуватися тільки для визначення суми страхового відшкодування і для розміру позовних вимог до винуватця ДТП у разі звернення замовника до суду. Дослідження виконано на підставі наданих замовником: кольорові фотографії, калькуляція, акт огляду.

Позивачем не доведено, що вартість відновлювального ремонту викладена у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 15-R/51/8 від 27 березня 2019 року, складеного експертом Яремчук В.В. визначена з порушенням Методики товарознавчої експертизи чи закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що, суд взагалі не урахував заяву про збільшення позовних вимог є обґрунтованими, проте вони не впливають на законність рішення суду, та не можуть бути єдиною підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді:

.