Номер провадження 2/225/590/2020
Єдиний унікальний номер судової справи225/2236/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Бідашко І.Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, -,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом.

Провадження у справі відкрито 12.05.2020 р.

Підготовче провадження у справі закрито 10 червня 2020 р.

Відповідачем було заявлено клопотання про залучення у якості третіх осіб, слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000471. Судом відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що відповідачем не обгрунтовано яким чином рішення в зазначеній справі вплине на їх права та обов`язки з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває вже на стадіїї судового розгляду.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач є власнком автомобіля ««Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23.01.2019 р. під час обшуку, проведеного в рамках кримінального провадження, внесеного 06.08.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000471, автомобіль, технічний паспорт, ключ запалювання, пульт управління сигналізацією були вилучені.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області Шатілової Л.Г. від 28.01.2019 р. на автомобіль накладений арешт.

Досудове розслідування завершено і обвинувальний акт щодо позивача знаходиться в провадженні Дзержинського міського суду.

Орган досудового розслідування повернув позивачу ключ запалювання, пульт сигналізації, технічний паспорт, про що складений акт прийому- передачі.

09.04.2020 р. позивач мав намір скористатися своїм автомобілем та спрямувати його до станції технічного обслуговування, але відповідач перешкоджає йому в користуванні його майном, блокуючи виїзд з території ДУ «Торецька виправна колонія №2», про що цього ж дня позивач повідомив Торецький ВП Бахмутського ВП ГУНП Донецької області.

Відповідач, перешкоджаючи виїзду автомобіля, посилається на акт від 23.01.2019 р., відповідно до якого він несе відповідальність за збереження речових доказів згідно ст. 388 КК України.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 в користуванні ОСОБА_1 автомобілем марки «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом надання дозволу на виїзд зазначеного автомобіля з території Державної установи «Торецька виправна колонія №2», та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні даним автомобілем.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач додатково надав пояснення відповідно до яких він вважає дії слідчого з передачі тимчасово вилученого під час обшуку майна автомобіля на зберігання відповідачу протиправними та, що такі дії слідчого суперечать встановленому законодавством порядку.

Відповідач до судового засідання 29.07.2020 р. не прибув надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, позов не визнає. В судовому засіданні 23.06.2020 р. відповідач проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що відповідно до акту від 23.01.2019 р. він несе відповідальність за збереження автомобіля, прийняв його на зберігання та був попереджений про відповідальність за ст. 388 КК України. Відповідач зв`язувався зі слідчим та запитував чи можливо повернути автомобіль позивачу, на що слідчий повідомив, що цього робити не можна, а у разі спроб позивача забрати автомобіль слід викликати поліцію. Вважає, що до зняття з нього обов`язку зі зберігання автомобіля позивача він не може його повернути останньому.

Окрім того відповідач також зазначив, що він письмово звернувся до суду на розгляді якого перебуває кримінальне провадження в межах якого був вилучений автомобіль позивача з клопотанням про зняття з нього обов`язків зі зберігання зазначеного автомобіля, проте воно ще не розглянуто судом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення НОМЕР_2 позивач є власником транспортного засобу «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 19 )

23.01.2019 р. під час обшуку, проведеного в рамках кримінального провадження, внесеного 06.08.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000471, автомобіль , технічний паспорт, ключ запалювання, пульт управління сигналізацією були вилучені. Автомобіль був переданий на зберігання відповідачу. Зазначені обставини підтверджуються відповідним протоколом обшуку від 23.01.2019 р. (а.с. 20-24 ).

Відповідно до акту від 23.01.2019 р. складеного слідчим СВ упр. з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях Деркач Т.А. та відповідачем останній прийняв на відповідальне зберігання зазначений автомобіль, який належить позивачу (а.с. 13-14).

24.01.2019 р. старший слідчий СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях Деркач Т.А. звернувся до слідчого судді Жовневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із клопотання про арешт майна. (а..с. 15-16).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 28.01.2019 р. на автомобіль накладений арешт (а.с.25-26).

Відповідно да акту прийому-передачі від 07.04.2020 р. позивачу передано слідчим ОСОБА_3 ключ запалювання , пульт сигналізації, реєстраційне посвідчення транспортного засобу, страховий поліс автомобіля «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.12 )

Відповідач звертався до судді Дзержинського міського суду Донецької області Нємиш Н.В., в провадженні якої перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , щодо зняття з нього обовязків, викладених у акті від 23.01.2019 року про зберігання майна, а саме приватного автомобіля ОСОБА_1 (а.с. 34).

12.05.2020 р. відповідач звертався із заявою до прокурора прокуратури Донецької області Снігур А.Л. із заявою щодо правового статусу вилученого у ОСОБА_1 автомобіля, та щодо його дій відносно вказаного автомобіля. (а.с. 35).

Листом від 27.04.2020 р. №31/3-15-323-18, прокурор прокуратури Донецької області Снігур А. надав інформацію адвокату Агапову П.В. щодо порядку скасування або зміни арешту автомобіля ОСОБА_1 .. (а.с. 36)

13.04.2020 р. на адресу ОСОБА_1 була направлена відповідь начальника Торецького відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області на його звернення від 09.04.2020 р. щодо неповернення адміністрацією ТВК-2 належного йому автомобіля, в якому ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду у приватному порядку. (а.с. 17)

Відповідно до ст. 41 Конституції Українни ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Поряок тимчасового вилучення майна встановлено ст. 168 КПК України. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно.

Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:

1) перелік майна, на яке накладено арешт;

2) підстави застосування арешту майна;

3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;

4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;

5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

З ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.01.2019 р. вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна задоволено та на автомобіль «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено арешт.

Суд погоджується з позивачем, що зазначена ухвала не містить заборону, обмеження розпорядження або користування зазначеним автомобілем.

Разом з тим вказана ухвала не містить переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі у якої його було вилучено.

Тобто рішення про повернення позивачу тимчасово вилученого у нього під час обшуку 23.01.2019 р. майна - автомобіля слідчим суддею не приймалось.

Відповідно до норм ст. 175 КПК України обов`язок з виконання ухвали слідчого судді покладено на слідчого, прокурора.

З огляду на зазначені норми КПК України особами, до компетенції яких відноситься прийняття рішення про повернення особі тимчасово вилученого майна є слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд що здійснює розгляд кримінального провадження.

Разом з тим жодним з вищенаведених суб`єків рішення про повернення позивачу тимчасово вилученого майна під час обшуку 23.01.2019 р. автомобіля «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 не приймалось.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач не має повноважень на прийняття рішення, щодо повернення позивачу тимчасово вилученого у межах кримінального провадження майна - автомобіля «Great Wall Haval Н3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано слідчим на зберігання відповідачу, оскільки це не передбачено нормами чинного КПК України.

Відсутні такі повноваження і у суду при розгляді цієї цивільної справи, оскільки це питання виходить за межі предметної юрисдикції цивільного судочинства.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що обмеження права власності позивача виникло внаслідок здійснення відносно нього кримінального провадження внаслідок тимчасово вилучення слідчим майна під час здійснення обшуку 23.01.2019 р. та подальшого його передачу слідчим на зберігання відповідачу.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В данному випадку нормами закону на підставі яких обмежено право власності позивача є ст. 16, 167 КПК України.

Враховуючи, що рішення про повернення тимчасово вилученого у позивача майна суб`єктами, до компетенції яких відноситься прийняття такого рішення, не приймалось, відповідно і обов`язки відповідача зі збереження тимчасово вилученого майна переданого йому слідчим на зберігання не припинились. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, перешкоджання відповідачем позивачу у користуванні та розпорядження його майном пов`язане з виконанням відповідачем обов`язку зі збереження тимчасово вилученого майна, переданого йому на зберігання слідчим.

З огляду на вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Щодо доводів позивача про протиправність дій слідчого з передачі відповідачу тимчасово вилученого майна , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 вказної статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, не заначені в ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З огляду на наведене суд не може надати оцінку правомірності дій або бездіяльності, рішень слідчого щодо тимчасового вилучення майна, передачі його на зберігання третім особам, зокрема відповідачу, бездільності з неповернення тимчасово вилученого майна особі у якої його було вилучено, діям, рішенням або бездіяльності прокурора, рішеням слідчого судді у кримінальному провадженні, оскільки розгляд цих справ здійснюється в порядку іншого судочинства кримінального.

Аналогічні висновки, щодо предметної юрисдикції цивільного судочинства викладені у поставнові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року по справі № 757/24984/18.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 19, 141, 265 ЦПК України, ст. 321, 391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову представника позивача - адвоката Бідашко Ігоря Леонідовича (місце роботи: м. Торецьк, вул. Дружби, 8), який діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні майном- відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: М.М. Скиба