Ухвала

24 липня 2020 року

м. Київ

справа № 362/6290/17

провадження № 61-10564ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що починаючи з 19 травня 2012 року, він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, протягом спільного сімейного життя у них виникали суперечки та сварки, в результаті яких шлюбні відносини почали втрачати сенс. Крім того, як зазначив позивач, з вересня 2016 року вони не ведуть спільного господарства, не мають сімейних стосунків та мають відокремлені бюджети, що й стало передумовою звернення до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 19 травня 2012 року в Морден парк Хаус, Лондон Роуд, Морден, Округ Мертон у бюро Мертон - розірвано.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року у справі № 362/6290/17 задоволено. Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - скасовано.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року - без змін.

17 липня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 рокуі направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу),має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Оскільки предметом позову у вказаній справі є розірвання шлюбу, вказані позовні вимоги підпадають під дію положень пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України, отже справа є малозначною в силу процесуального закону.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі

не встановлено. При цьому взято до уваги, що судами при розгляді справи враховано висновки, які висловлені Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 753/8546/17 (провадження № 61-32372св18).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подано касаційну скаргу на судові рішення, які згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович