ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6005/20 Справа № 176/2530/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 листопада 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №DNJ0GI від 21.07.2008 року в розмірі 3152,73 [Долар США], що за курсом 21,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року складає 69328,47 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року позов ВТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNJ0GI від 22.02.2008 року в сумі 2097,59 доларів США, що за курсом 21,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року еквівалентно 46126 гривень, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 1726,06 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 291,29 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмірі 80,24 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 810 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення частини тіла кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2008 року між сторонами укладений договір про іпотечний кредит №DNJ0GI. Згідно з п.1.1 даного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 25000 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 25000 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п.1.3 договору кредит надається строком погашення не пізніше 22.02.2018 року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позичальник зобов`язується щомісячно до 22 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки аутетними платежами у сумі не менше 406,53 грн шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Кредитора, відповідно до п.2.4 даного договору (а.с.11-14).

Своєю заявою від 17.07.2008 року ОСОБА_1 повідомив керівника бізнесу Іпотечного кредитування про прийняття рішення змінити валюту кредиту по договору №DNJ0GI від 22.02.2008 року та просив залишок заборгованості по даному договору в розмірі 24637,53 грн конвертувати у валюту долари США по курсу процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору (а.с.15).

21 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про іпотечний кредит №DNJ0GI від 22.02.2008 року. Відповідно до п.8.1 Додаткової угоди банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 21.07.2008 року по 22.02.2018 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 5332,80 Доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Станом на 21.08.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит №DNJ0GI від 22.02.2008 року складає 24637,53 грн, що еквівалентно 5332,80 доларів США. Періодом сплати вважається по «22» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п.3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п.п.1.1, 3.6 цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту, який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 21.07.2008 року. Відповідно до п.8.4 Додаткової угоди позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.16-19).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості у відповідача у зв`язку з порушенням ним зобов`язання за №DNJ0GI станом на 16.09.2015 року виникла заборгованість в сумі 3152,73 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2560,75 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 219,29 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 59,49 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 80,24 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) у сумі 11,37 доларів США, штраф (процентна складова) у сумі 149,59 доларів США (а.с.6-9).

Пунктом 4.1 додаткової угоди до договору про іпотечний кредит передбачено, що для виконання зобов`язань за даним договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток №2) до даного Договору і надає позичальнику право їх використовувати. За надане право, зазначене у ст. 4.1 договору позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у статті 8.1 Договору.

Пунктом 8.1 кредитного договору, зокрема, передбачено сплату позичальником винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с. 18 зворот).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1726,06 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 291,29 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмірі 80,24 доларів США, а всього 2097,59 доларів США. Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення комісії, суд першої інстанції виходив із нікчемності умов кредитного договору щодо сплати комісії та відсутності правових підстав для стягнення нарахованих банком комісійних в сумі 59,49 доларів США, а сплачені відповідачем 834,69 доларів США комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості, оскільки були сплачені на виконання нікчемних умов кредитного договору.

Рішення суду оскаржується в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення частини тіла кредиту, а тому в іншій частині не переглядається.

Погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

За змістом ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції на дату укладення оспорюваних договорів, споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту, або якщо кредит видаватиметься частинам, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Орієнтовний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведено у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору (ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Зокрема, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) вбачається, що положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умови кредитного договору, зокрема про нарахування винагороди за резервування ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, суперечать положенням ст. 11, ч. 5 , 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.

Враховуючи наведене, не підлягають стягненню 59,49 доларів США, заборгованість по комісії, так як враховані у розмір заборгованості за умовами п. 4.1 додаткової угоди до договору про іпотечний кредит та п. 8.1 Кредитного договору, які є нікчемними.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії, має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Перерахунок та визначення фактичної заборгованості за тілом кредиту призведе, у свою чергу, до перерахунку та визначення фактичного розміру інших складових заборгованості, таких як, зокрема, проценти (відсотки) за користування кредитом та можливі штрафи і пені.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 15 січня 2020 року за результатом розгляду справи № 363/940/16-ц.

Суд першої інстанції в порушення ст. 534 ЦК України, здійснив перерахування сплачених відповідачем комісій в рахунок заборгованості за тілом кредиту, в той час, як відповідно до вказаної норми: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Судом першої інстанції встановлена та не оспорювана сторонами заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 перед АТ КБ ПриватБанк складає тіло кредиту - 2560,75 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 291,29 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмірі 80,24 доларів США, а всього 2932,28 Доларів США.

Враховуючи нікчемність умов кредитного договору щодо сплати комісії, колегія суддів приходить до висновку, що сплачені відповідачем 834,69 доларів США комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості в порядку передбаченому ст. 534 ЦК України. Сума боргу, що підлягає стягненню складає: 2097,59 доларів США тіло кредиту.

Рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст.376 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити нове, задовольнивши частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також згідно із п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст.141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, позовні вимоги задоволено на 66.53%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1215,50 грн, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNJ0GI від 22.02.2008 року в сумі 2097,59 доларів США, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 1726,06 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 291,29 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмірі 80,24 доларів США та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNJ0GI від 22.02.2008 року в сумі 2097,59 доларів США, що за курсом 21,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 року еквівалентно 46126 гривень, що складає тіло кредиту.

Стягнути Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1215,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 29 липня 2020 року.

Судді: