Дата документу 30.01.2020
Справа № 937/9527/19
Провадження № 2/937/823/20
30 січня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Прозорової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . 30 серпня 1991 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 і змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить їй та померлій ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частках та правочин щодо її придбання був вчинений ними на Мелітопольській міській біржі нерухомості 07 березня 1996 року. Ій відомо, що спадкодавець була неодружена та інших дітей крім неї не мала, тому вона є єдиним спадкоємцем першої черги. Вона на протязі останніх п`яти років перед смертю матері ОСОБА_2 проживала разом з нею. 10 квітня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Онищенко М. А. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріус вважала що біржовий договір купівлі-продажу укладений з порушенням законодавства, а саме недодержано нотаріальну форму здійснення правочину. В зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з позовом, та просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням за зареєстрованою адресою. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресат не отримує поштове повідомлення. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2014 року (а.с.7).
Згідно матеріалів справи родинні відносини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 НОМЕР_2 від 16.02.1966р. та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 08.07.2010 року (а.с.8-9).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі копії договору купівлі продажу на Мелітопольській міській біржі нерухомості від 07.03.1996 року, копії технічного паспорта (а.с.10-12).
Згідно наданих копії договору купівлі продажу від 07.03.1996 року та копії технічного паспорта інша 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .
Згідно ст. 356 ЦПК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожною з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах
Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом згідно матеріалів справи та позову було встановлено, що позивач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як донька померлої ОСОБА_2 та спадкоємиця за законом, інші спадкоємці відсутні, звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Онищенко М.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно постанови нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Онищенко М.А. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_5 було відмовлено, у зв`язку з тим, що біржовий договір купівлі-продажу укладений з порушенням законодавства, а саме недодержано нотаріальну форму здійснення правочину (а.с.15).
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Так, згідно довідки TOB «ПБК «АКВІБУД» 16.05.2019 року, ОСОБА_5 на протязі останніх п`яти років перед смертю матері ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Відповідно до абзацу 3 частини другої ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, на даний час вона у зв`язку із тим, що час оформлення договору купівлі-продажу були відсутні вимоги закону щодо обов`язкової нотаріального посвідчення таких договорів за умови їх укладення на біржі нерухомості, а тому вона не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, однак має бажання прийняти спадщину, проживала разом із спадкодавцем на день її смерті, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 1216-1270 ЦК України, суд, Пленумом ВСУ, суд
Позов ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.н. НОМЕР_4 ) яка мешкає: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко