ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

м.Суми

Справа №573/900/19

Номер провадження 22-ц/816/192/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Дружба 6»,

третя особа - відділ у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дружба 6» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 листопада 2019 року в складі судді Черкашиної М.С., постановлене у м. Білопілля, повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року.

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у травні 2019 року, позивач просив суд розірвати договір оренди землі № 267 від 17.02.2007 р., укладений між його братом ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Дружба 6» Луциківська філія, який було зареєстровано у Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 квітня 2007 р. за № 1560 з урахуванням додаткової угоди від 15 грудня 2009 р., зареєстрованої у Сумській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель державного земельного кадастру вчинено запис від 19 жовтня 2010 р. за № 07. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Дружба 6» Луциківська філія було укладено договір оренди землі № 267 за умовами якого, ПП «Дружба 6» було передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,104 га (рілля), яка розташована на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Строк дії договору становить 20 років. 15.12.2009 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Дружба 6» Луциківська філія було укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 267 від 17.02.2007 року, якою уточнено розмір нормативно - грошової оцінки такої земельної ділянки, підвищено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина. 06.04.2019 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, до складу якої увійшла вказана земельна ділянка. Кадастровий номер якої 0:02:001:0069. Успадкувавши вказану земельну ділянку позивач звернувся до відповідача із листом про дострокове розірвання договору оренди на підставі п. 40 Договору оренди землі через зміну власника земельної ділянки, але відповідач відмовляється розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки та повернути належну позивачу земельну ділянку, в зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 листопада 2019 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі № 267, укладений 17 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Дружба 6» Луциківська філія, зареєстрований 11 квітня 2007 року в Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 1560, з урахуванням додаткової угоди від 15 грудня 2009 року, зареєстрованої у районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 жовтня 2010 року за № 07. Стягнуто з Приватного підприємства «Дружба - 6» на користь ОСОБА_1 5768 грн. 40 коп. судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що при укладанні спірного договору його сторони погодили таку підставу для його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку, оскільки жодних застережень (пояснень, погоджень) щодо внесення виправлень у п. 40 договору не міститься. Так в п. 40 договору оренди землі зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому в словосполученні «не є підставою» прийменник «не» закреслено рискою, що не містить ніяких застережень щодо внесення таких виправлень. Крім того, вказані виправлення не містять також і підпису орендодавця. Вказує, що оспорюваних договір не передбачає такої підстави для його припинення, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку та не дає права позивачу розривати діючий договір оренди земельної ділянки крім як з підстав порушення орендарем умов договору оренди землі. Крім того зазначає, що розмір стягнутих з нього судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є завеликим з урахуванням складності справи та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що підстави для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки передбачені як законом так і самим договором. В п. 40 договору оренди землі встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. З урахуванням того, що фактично із прийняттям спадщини відбулася зміна власника земельної ділянки, то наявні всі підстави для розірвання договору оренди землі. Крім того, вказує, що позивач не є особою, що має право на отримання безоплатної вторинної допомоги і з врахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, обсягу виконаних робіт суд обґрунтовано стягнув з відповідача витрати по надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн. 00 коп. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Від третьої особи пояснення з приводу апеляційної скарги до суду не надходили.

Представник товариства та третьої особи до апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивач проти апеляційної скарги в судовому засіданні заперечував. Просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що п. 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Враховуючи те, що із прийняттям спадщини фактично відбулася зміна власника наданої відповідачу в оренду земельної ділянки і новий власник землі виявив бажання розірвати спірний договір оренди земельної ділянки, то наявні договірні підстави для розірвання договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2007 року між ОСОБА_2 та ПП «Дружба 6» було укладено договір оренди землі № 267. (а.с. 8-9). Відповідно до умов вищевказаного договору оренди землі, ОСОБА_2 передав у платне користування ПП «Дружба 6» земельну ділянку площею 3,104 га ріллі. Плату за користування земельною ділянкою було визначено в розмірі 1,5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 510 грн. 47 коп. Строк дії договору визначено до 01.01.2027 року.

15.12.2009 року між ОСОБА_2 та ПП «Дружба 6» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 17.02.2007 року № 267, відповідно до якої нормативно - грошову оцінку переданої земельної ділянки було визначено в розмірі 41666 грн. 47 коп. Також вказаною додатковою угодою було доповнено п. 8 договору наступного змісту: «Договір укладено з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором, а також при зміні власника землі або орендаря, якщо інше не передбачено в договорі. При переході права власності на землю від власника землі до іншої особи, договір оренди землі зберігає чинність для нового власника». Також, вказаною додатковою угодою визначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладання договору складає 1249 грн. 99 коп. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Термін дії договору оренди землі визначено 17 роками з моменту державної реєстрації додаткової угоди. (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 6). 06.04.2019 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0069 (а.с. 11).

24.04.2019 року ОСОБА_1 направив на адресу ПП «Дружба 6» лист вимогу про розірвання договору оренди землі та проведення виплати орендної плати (а.с. 12).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

За правилами абз. 12 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Абзацом 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

З аналізу змісту укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Дружба 6» договору оренди землі від 17.02.2007 року № 267 вбачається, що п. 40 цього договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому в словосполученні «не є підставою для зміни умов або розірвання договору» частка «не» закреслена.

З огляду на це колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що викреслюючи в зазначеному пункті частку «не» сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Враховуючи, що позивач, як новий власник земельної ділянки скористався своїм правом саме на розірвання договору оренди, з підстав визначених п. 40 вказаного договору, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Також, колегія суддів відкидає доводи відповідача в частині того, що фактично застереження у п. 40 договору зроблено шляхом внесення виправлень, які не засвідчені підписами сторін, з огляду на те, що вказані виправлення зроблено в усіх примірниках вказаного договору, в тому числі і в примірнику договору, що було надано його сторонами для державної реєстрації до відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, тобто вказане застереження існувало на момент укладання договору оренди землі. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 0.03.14 № 220 затверджено Типову форму договору оренди землі, умовами якої передбачено, що питання які згідно Закону України «Про оренду землі» мають альтернативний характер визначаються умовами договору оренди землі і здійснюються шляхом закреслення непотрібного у примірнику топової форми договору, підписаної сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, всупереч вказаним процесуальним приписам відповідачем не було надано до суду жодних належних чи допустимих доказів того, що виправлення до договору оренди землі від 17.02.2007 року № 207, зокрема, до п. 40, що були внесені шляхом перекреслювання частки «не» було зроблено після укладання цього договору та його державної реєстрації, а також того, що сторони укладаючи спірний договір не погодили внесення вказаного виправлення до нього.

Що стосується доводів викладених в апеляційній скарзі стосовно розміру стягнутих з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

25.03.2019 року між Василець С.О. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 25/03/19-Н4 відповідно до умов якого Василець С.О. взяв на себе обов`язок здійснювати представництво ОСОБА_1 у Білопільському районному суді Сумської області по справі за позовом до ПП «Дружба 6» про розірвання договору оренди землі. (а.с. 60-61). Відповідно до п. 3.2. вказаного договору розмір оплати вартості послуг (в т.ч. вивчення матеріалів справи, підготовка позовної заяви, заяв, клопотань, відповіді на відзив та інших документів) становить 500 грн. 00 коп. за годину, а представництво інтересів позивача в суді першої інстанції - 1500 грн. 00 коп. З аналізу наданого позивачем розрахунку витрат на правову допомогу (а.с. 62) вбачається, що представником позивача здійснювалося 2 години вивчення документів та 3 години здійснювалося написання позовної заяви, що разом становить 5 годин. Також представником позивача адвокатом Васильцем С.О. здійснювалася підготовка та написання відзиву протягом 2х годин. Загальна кількість витраченого представником позивача часу на підготовку та написання позовної заяви та відповіді на відзив становить 7 годин. Враховуючи, що згідно умов укладеного між сторонами договору вартість однієї години витраченого представником позивача часу становить 500 грн. 00 коп., колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість розрахунку позивача щодо вартості наданих його представником послуг в сумі 3500 грн. 00 коп. (500 грн. х 7 год.). Крім того, представником відповідача здійснювалося представництво інтересів позивача в суді першої інстанції, а тому вимоги позивача щодо стягнення 1500 грн. за здійснення представництва його інтересів в суді першої інстанції є також обґрунтованими. Загальна сума виконаних робіт відповідно до умов договору про надання правової допомоги та розрахунку витрат на правову допомогу складає 5000 грн. 00 коп. (3500 грн. 00 коп. + 1500 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а також часом, витраченим адвокатом на їх виконання та обсягом таких робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідача про те, витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дружба 6» залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 листопада 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко