Справа № 180/2252/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення суми авансу, посилаючись на те, що позивач з відповідачкою 01.04.2019 року уклали договір завдатку, про те, що на підтвердження серйозності намірів в рахунок придбання в майбутньому за договором купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були передані грошові кошти в якості завдатку. Умовами вищезазначеного договору передбачено, що сторони узгодили всі суттєві умови, вартість майна, термін укладення договору (не пізніше 01 червня 2019 року), суму завдатку. Відповідачка отримала в якості завдатку грошові кошти в розмірі 1200 долларів США. Проте, до 01.06.2019 року договір купівлі-продажу укладений не був, відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором завдатку від 01.04.2019 року, договір купівлі-продажу не підписала, грошові кошти, які були передані їй в якості завдатку, не повернула, від спілкування ухиляється, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовом. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 60 000 грн. грошових коштів переданих нею в якості авансу.

Відповідач надала до суду відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 мала намір придбати у відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим 01.04.2019 року між ними було укладено попередній договір (а.с.5). Сума основного договору купівлі продажу будинку становила 4000 доларів США. Згідно попередньої домовленості позивач ОСОБА_1 передала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1200 доларів США. На день звернення до суду грошова сума в розмірі 1200 доларів США складає за офіційним курсом НБУ за 1 долар - 2720,9103 грн. (а.с.20).

Згідно п. 5 вищезазначеного договору, при невиконанні покупцем (позивачем у справі) своїх обов`язків по договору, завдаток залишається у продавця (відповідачки по справі) в повному обсязі.

Згідно п. 4 вищезазначеного договору, при невиконанні продавцем (відповідачкою по справі) своїх обов`язків по договору, вона зобов`язується повернути позивачу завдаток в двойному розмірі. На підставі цього пункту позивач просить стягнути з відповідачки на її користь суму завдатку за договором у розмірі 60000 грн.

Вищезазначений попередній договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

07.08.2019 року позивачка ОСОБА_1 на адресу відповідача направила претензію про сплату боргу, що підтверджується копією експрес-накладної №1261 «Нова пошта» (а.с.7). На час звернення до суду відповідачка борг не повернула.

Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.

Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком.

В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України - є авансом.

Оскільки, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих відповідачкою коштів визначена законом, то те, що сторонами вони зазначені як завдаток правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року у справі № 6-176цс12.

Верховним Судом України зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.

Правила ст. 570 ЦК України про завдаток поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-82цс13).

Однак, враховуючи, що договір між сторонами укладено не в належній формі, тобто між сторонами існувала лише попередня домовленість, передані кошти суд вважає авансом, а не завдатком. Так, на відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. У разі сплати авансу, кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов часткового, стягнувши з відповідачки на користь позивача 32640,00 грн., в якості повернення суми авансу за попередньою домовленістю.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 128, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 546, 570, 571, 635, 657 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані їй в якості авансу у розмірі 32640 (тридцять дві тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко