Справа № 212/4955/13-ц
У Х В А Л А

27 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтнвий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Власенко М.Д. за участі секретаря судового засідання Борух Ю.К.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карчевського В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2020 року до суду надійшло подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карчевського В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні Покровського ВДВС у м. Кривому Розі знаходиться виконавче провадження 58956028 з виконання виконавчого листа № 2/212/2829/13, виданого 13.05.2014 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості на користь публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ 044/08 від 28 березня 2008 року сумі 269 400 гривень 67 копійок, з них заборгованість за кредитом: 265 567 гривень 73 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту: 3 832 гривні 94 коп., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 694,00 гривень. Виконавцем на адресу боржника надсилалася виклики щодо явки до виконавця, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Таким чином, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що обумовило звернення державного виконавця із цим поданням до суду.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, його участь у розгляді подання не є обов`язковою, сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялися, у зв`язку з чим фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та додані на його обґрунтування письмові докази дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст. 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Статтею ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов`язань у зв`язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що 27 листопада 2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалено заочне рішення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ 044/08 від 28 березня 2008 року сумі 269 400 (двісті шістдесят дев`ять тисяч чотириста) гривень 67 копійок, з них заборгованість за кредитом: 265 567 гривень 73 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту: 3 832 гривні 94 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 694,00 гривень.

На підставі вказаного рішення суду, державним виконавцем Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, відкрито виконавче провадження № 58956028.

З відповіді ДФСУ та УПФУ від 13.07.2020 відповідно вбачається, що боржник ОСОБА_1 не має рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, не отримує пенсію, і не значиться як особа-боржник, яка працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Відповідно до відповіді Покровського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон від 04.02.2011 до 04.02.2021.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.07.2020 № 66852529 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Звернувшись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 державний виконавець посилався на те, що у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконує, не приймає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна, не з`являється на виклики до державного виконавця.

Однак, належних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та виклики щодо необхідності його явки до державного виконавця суду не надано.

Згідно актів державного виконавця від 24.05.2019 року та 04.03.2019 було встановлено, що виходом на адресу АДРЕСА_5 двері ніхто не відчинив, провести виконавчі дії не представилося можливим, залишено виклик.

Більше ніж через рік після виходу на адресу боржника, а саме в липні 2020 року державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням. При цьому, на момент звернення до суду факт обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 212/4955/13-ц виданого Жовтневим районним чудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а відповідно і факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджений актуальними даними станом на момент звернення до суду, а також підтверджуватись матеріалами виконавчого провадження.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього умисно без поважних причин.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання державного виконавця Карчевського В.В. про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карчевського В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано без проголошення 29.07.2020 року.

Суддя: М.Д. Власенко