КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника стягувача ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Даниленко Олександром Володимировичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, стягувач: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

- визнати незаконним рішення (постанову) про відмову у задоволенні клопотання сторони виконавчого провадження від 31.08.2020 року (ВП № 6261998);

- зобов'язати приватного виконавця Ляпіна Д.В. скасувати постанову про розгляд клопотання сторони виконавчого провадження від 31.08.2020 року (ВП № 6261998);

- зобов'язати приватного виконавця Ляпіна Д.В. провести перерахунок заборгованості по аліментах (ВП № 6261998).

Вимоги скарги заявник обгрунтовував тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. перебуває виконавче провадження № 62619989 з примусового виконання виконавчого листа №753/16470/18, виданого 08.07.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 5 000 грн. 00 коп. з 27.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, згідно з розрахунком заборгованості, який складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В., сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів з серпня 2018 року по червень 2020 року становить 110 806 грн. 45 коп.

Разом з тим, заявник вказував, що у розрахунку заборгованості виконавець не врахував оплату аліментів, яку він добровільно здійснював з 27.08.2018 року на загальну суму 46 000 грн. 00 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що приватний виконавець безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про перерахунок заборгованості, заявник звернувся до суду з даною скаргою, яку просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2020 року скаргу задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення (постанову) про розгляд клопотання сторони виконавчого провадження від 31.08.2020 року ВП № 6261998 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 . Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. провести перерахунок заборгованості по аліментах в рамках виконавчого провадження № 6261998, врахувавши наступні проплати, проведені ОСОБА_2 : згідно квитанцій за період 2017 року: 04.09.2017 на суму 1500 грн., 03.11.2017 на суму 2000 грн.; за період 2018 року, згідно квитанцій: 15.01.2018 на суму 2500 грн., 16.02.2018 на суму 2000 грн., 30.03.2018 на суму 2000 грн., 02.04.2018 на суму 2000 грн., 02.05.2018 на суму 2000 грн., 29.05.2018 на суму 2010 грн., 02.07.2018 на суму 2000 грн., 06.08.2018 на суму 2000 грн., 30.08.2018 року на суму 2000 грн., 04.10.2018 року на суму 2000 грн., 06.11.2018 року на суму 2000 грн., 03.12.2018 року на суму 2 000 грн.; Згідно квитанцій: 15.01.2019 на суму 2000 грн., 07.02.2019 на суму 1583 грн., 07.02.2019 на суму 450 грн., 11.03.2019 на суму 2000 грн., 03.05.2019 на суму 2000 грн., 03.06.2019 на суму 2000 грн., 03.07.2019 на суму 2000 грн., 05.08.2019 на суму 2000 грн., 09.09.2019 на суму 2000 грн., 02.10.2019 року на суму 2000 грн., 04.11.2019 на суму 2000 грн., 02.12.2019 на суму 2000 грн.,; згідно квитанцій: 02.01.2020 року на суму 2000 гр., 14.02.2020 року на суму 2000 грн., 16.03.2020 року на суму 2000 грн., 24.04.2020 року на суму 2000 грн., 27.05.2020 року на суму 2000 грн., 26.02.2020 на суму 5 000 грн., 31.07.2020 на суму 2 000 грн. (а.с. 86-89).

В апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 , звертаючись до приватного виконавця з клопотанням про перерахунок заборгованості, не надав останньому квитанцій про сплату заборгованості по аліментах.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, безпідставно врахував оплати, які були здійснені боржником до виникнення в нього зобов`язань по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2020 року, та вийшов за межі вимог скарги (а.с. 92-98).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.11.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 109, 110).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 159).

Представник стягувача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Боржник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності приватного виконавця, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 21.07.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62619989 з виконання виконавчого листа №753/16470/18, виданого 08.07.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 5 000 грн. 00 коп. з 27.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним 20.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В., сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з серпня 2018 року по червень 2020 року становить 110 806 грн. 45 коп.

11.08.2020 року боржник звернувся до приватного виконавця з клопотанням про перерахунок встановленого розміру заборгованості, яке мотивував тим, що починаючи з 27.08.2018 року він добровільно виплачував аліменти на утримання дитини по 2000 грн. 00 коп. щомісячно, що у загальному розмірі становить 46 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, постановою приватного виконавця від 31.08.2020 року боржнику було відмовлено у задоволенні його клопотання про перерахунок заборгованості по аліментам, оскільки боржником не було надано доказів (квитанцій) про проведення оплати у зазначеному ним у клопотанні розмірі.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як передбачено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

При цьому, як передбачено п. 4 розділу XVI"Особливості виконання рішень про стягнення аліментів" Інструкції з організації примусового виконання рішень, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійсненні відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Водночас, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на безпідставність та необгрунтованість відмови приватного виконавця у задоволенні клопотання про перерахунок заборгованості.

Однак, як вбачається, будь-яких доказів того, що як на момент звернення до приватного виконавця із клопотанням про перерахунок встановленого розміру заборгованості, так і на момент ухвалення оскаржуваної постанови, боржником було надано виконавцю докази здійснення ним виплати аліментів на заявлену ним суму, зокрема відповідних квитанції, матеріали справи не містять, що унеможливлюють здійснення приватним виконавцем відповідного перерахунку.

Натомість, виходячи із змісту повідомлення боржника про необхідність здійснення перерахунку заборгованості, останнім до свого клопотання було додано лише копію свого паспорту, копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2020 року та копію постанови Київського апеляційного суду від 25.06.2020 року у справі № 753/16470/18.

Посилання боржника на те, що вказаними судовими рішеннями встановлено, що він, починаючи з серпня 2018 року, добровільно сплачував кошти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп., колегія суддів вважає безпідставними, адже вказані обставини викладені судами в описовій частині рішення, де не надається оцінка доказам, а лише викладається позиція осіб, які беруть участь у справі, по суті спору.

У свою чергу, розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував вищевстановлених обставин справи, зокрема відсутності у виконавця на момент ухвалення постанови жодних доказів здійснення боржником оплати такої заборгованості (квитанцій), та помилково взяв до уваги та оцінив в якості належних доказів квитанції, які були подані боржником на обгрунтування вимог своєї скарги вже безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім того, як передбачено ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вказаних обставин, та враховуючи, що приватний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", в межах своїх повноважень та на підставі наявних в матеріалах виконавчого провадження доказів, колегія суддів приходить до висновку, що з боку приватного виконавця права чи свободи заявника порушено не було.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, постановлена судом ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження" він не позбавлений можливості повторно звернутися до приватного виконавця з аналогічним клопотанням та надати, при цьому, всі належні документи, які б дозволили виконавцю вирішити питання перерахунку розміру заборгованості по аліментам.

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Даниленко Олександром Володимировичем, - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, стягувач: ОСОБА_3 , - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська