241/497/19
2/241/46/2020
21.01.2020 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.,
за участю представника позивача Мінаєвої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовною заявою Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_1 , треті особи: КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації», відділ державної реєстрації Мангушської райдержадміністрації про припинення права власності на нежитлове майно в зв`язку із знищенням цього майна, суд,
15 березня 2019 року Ялтинська селищна рада звернулась до ОСОБА_1 з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2006 року гр. ОСОБА_1 придбано «крамницю - кулінарію «Арго»» за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташовано об`єкт нерухомості, перебуває в комунальній власності Ялтинської селищної ради. У зв`язку із залишенням даного об`єкту без догляду та враховуючи складну ситуацію, яка склалася в регіоні Донецької області з 2014 року по теперішній час «крамниця - кулінарія «Арго» є зруйнованою. На адресу Ялтинської селищної ради почали надходити скарги місцевих жителів смт. Ялта про аварійність даного об`єкту нерухомості та небезпеку для оточуючих людей, наявності будівельного сміття, посилаючись на порушення Правил благоустрою селища та приведення території центрального пляжу. «15» січня 2019 року комісія Ялтинської селищної ради у складі її спеціалістів та представника Ялтинського ККП здійснила виїзд за вищезазначеною адресою. За результатами огляду комісія встановила, що «крамниця - кулінарія «Арго» зруйнована, є часткові фрагменти цеглової кладки (стіни) та не відповідає її цільовому призначенню, чим створює несприятливий естетичний вигляд для жителів та туристів. Спроби селищної ради знайти власницю зруйнованого об`єкту, для можливої реалізації ст. 349 ЦК України, були марними, що підтверджується направленим листом на її адресу (додається). 30.01.2019 р. інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_2 складено технічний висновок про непридатність до експлуатації об`єкту нерухомості (нежитлової будівлі крамниці - кулінарії літ. А-1 з ганками літ. а. літ. а-1), розташованого по АДРЕСА_1 , згідно якого вищезазначений об`єкт нерухомості знаходиться у аварійному стані, має загальний знос 93% та до експлуатації непридатний. Окрім того, його залишки розташовані на земельній ділянці, яка рахується за селищною радою, і перешкоджають їй розпоряджатися даною земельною ділянкою та вирішувати питання про передачу її третім особам. У зв`язку з чим позивач просить суд припинити право власності на об`єкт нерухомості (нежитлову будівлю крамницю - кулінарію «Арго») за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із його знищенням та скасувати державну реєстрацію права власності на нього.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Дійсно, за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2585 від 03.06.2006 року, зареєстровано право власності на крамницю-кулінарію «Арго» за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 03 червня 2006 року(а.с. 14), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10860570 від 06.06.2006 року (а.с. 6) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №95661566 від 29.08.2017 року (а.с. 13).
Як вбачається з акту обстеження зруйнованої будівлі (магазина-кулінарії «Арго», розташованої на центральному пляжі в смт. Ялта, АДРЕСА_1 , 70 від 05 січня 2019 року, будівля зруйнована, маються часкові фрагменти цеглової кладки та не відповідає її цільовому призначенню, чим створює несприятливий естетичний вигляд для жителів та туристів (а.с. 7).
Відповідно до технічного висновку від 30.01.2019 року об`єкт нерухомості знаходиться у аварійному стані, має загальний знос 93% та до експлуатації непридатний (а.с. 8). Також, факт непридатності об`єкта підтверджується фото, що маються в матеріалах справи (а. с. 16-20).
Через непридатність вказаного об`єкту, жителями смт. Ялта неодноразово надсилались на адресу Ялтинської селищної ради заяви зі скаргами, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 9-11).
Позивачем вживались спроби знайти зв`язок з власницею нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується конвертом, проте поштовий конверт був повернутий в зв`язку з неможливістю вручення через знаходження адресата в зоні АТО (а.с. 12).
Отже, позивачем Ялтинською селищною радою не виконано всі вимоги ч. 2 ст. 349 ЦК України, які є в своїй сукупності обов`язковими, а саме не надано доказів про те, що ОСОБА_3 зверталась з такою заявою.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 1 протоколу 1 Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, де визначено, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.
З аналізу вказаної норми вбачається, що власник за своїм бажанням має право визначити фактичну та юридичну долю речі. Знищення майна належить до таких способів припинення права власності, коли власник за своїм бажанням, добровільно припиняє своє право власності, або ж право власності припиняється поза волею власника в результаті випадку, непереборної сили або неправомірних дій інших осіб.
Враховуючи презумпцію непорушності права власності, здійснення власником права власності на власний розсуд, в поєднанні з положеннями ст. 349 ЦК України, суд вважає, що право власності на знищене майно може бути припинено тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.
З огляду на викладене, позовні вимоги позивача не відповідають нормам цивільного законодавства, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 349 ЦПК України, керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_1 , треті особи: КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації», відділ державної реєстрації Мангушської райдержадміністрації про припинення права власності на нежитлове майно в зв`язку із знищенням цього майна відмовити у повному обсязі.
Повний текст рішення виготовлено 21.01.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Д.О. Демочко