ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1954/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/11824/20за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 21.02.2019 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 13000 грн. Позивач зазначав, що ним виконанні взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 16.04.2020 виникла заборгованість у розмірі 18872,33 грн, з яких: 12554,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4943,09 грн заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 874,87 грн штраф (процентна складова). Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 18872,33 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.02.2019 та судові витрати.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за договором позики у розмірі 12554,37 грн заборгованості за тілом кредиту та 1398,30 грн витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у позові, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог Банку щодо стягнення прострочених відсотків та штрафу. Банк посилається на те, що відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію Банку, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до цієї справи №686/11824/20 висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року, адже обставини в цих справах є різними. Апелянт зазначає, що ним було подано до суду конкретну редакцію Умов та правил надання банківських послуг, до якої ОСОБА_1 приєднався при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, разом із наказом про її затвердження. І суд не мав правових підстав відмовляти Банку у стягненні з відповідача відсотків за кредитом та штрафів, адже сторони погодили умови договору, у тому числі відсоткову ставку за користування кредитними коштами та умови щодо сплати штрафу, що закріплено в паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача. Крім того, апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.02.2020 по справі №136/840/17, від 04.12.2019 по справі №750/6058/17-ц, від 06.05.2020 по справі №358/384/19, від 01.09.2020 по справі №293/599/19, від 23.01.2018 по справі №755/7704/15 та від 22.07.2020 по справі №189/2109/18.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 лютого 2019 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі Анкета заява), відповідно до якої ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який вподальшому збільшено до 13000 грн.

Підписавши вказану Анкету - заяву відповідач підтвердив, що у повному обсязі приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщенні на офіційному сайті Банку та які разом з Пам`яткою клієнта і Тарифами, становлять Договір банківського обслуговування.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач користувався картковим рахунком і використовував кредитні кошти, прийнявши пропозицію Банку та уклав кредитний договір, що узгоджується із ч. 2 ст. 642 ЦК України. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у Банку виникло право вимоги до останнього щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, що станом на 16.04.2020 становить 18872,33 грн, з яких: 12554,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4943,09 грн заборгованість за простроченими відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина) та 874,87 грн штраф (процентна складова).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: Анкетою заявою від 21.02.2019, Довідками АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки та про підписання кредитного договору, випискою за договором №б/н ОСОБА_1 ( а.с. 8-12, 12 зворот).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи із ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 12554,37 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності отримання відповідачем кредитних коштів та неналежного виконання останнім своїх кредитних зобов`язань.

Рішення суду в цій частині учасниками справи не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відмовляючи у стягненні із ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для їх стягнення і позивачем не надано доказів того, що Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається Банк, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору.

Однак, із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку

АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається із позовної заяви, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, а також штрафи (фіксована частина та процентна складова) за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у зазначеній частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на офіційному сайті позивача: www.privatbank.ua, що надані Банком на підтвердження позовних вимог визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка (розміри та порядок нарахування), права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг

з Умов розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяви, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і щодо сплати штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Разом з тим, на підтвердження права вимоги заборгованості за простроченими відсотками, а також штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, Банк посилався на паспорт споживчого кредиту, що підписаний ОСОБА_1 21.02.2019, в якому визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а. с. 13-14).

Так, відповідно до розділу 4 паспорту споживчого кредиту вбачається, що річна процентна ставка:у пільговий період становить 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду фіксовано складає 43,2% річних за карткою «Універсальна» та 42% річних за карткою «Універсальна Голд».

При невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 84% річних для картки «Універсальна Голд» та 86,4% для картки «Універсальна».

Крім того, в указаному документі визначено, що пеня до спірних правовідносин не застосовується, а штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (розділ 6 паспорту споживчого кредиту).

З огляду на вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті істотні умови договору, а саме: підстави, порядок нарахування, розмір та сплата відсотків за користування кредитними коштами та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

Такий висновок відповідає висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 02.12.2020 по справі №284/157/20-ц.

А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_1 прострочених процентів за користування кредитними коштами та штрафу, оскільки розмір та порядок їх нарахування і сплата боржником прямо передбачено досягнутими між сторонами домовленостями.

Враховуючи вищенаведене, підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 4943,09 грн. та 1374,87 грн. (500 грн. (фіксована частина) + 874,87 грн. (процентна складова)) штрафу.

А тому судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення із відповідача заборгованості за простроченими відсотками і штрафу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та повного задоволення позовних вимог позивача, підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі позовної заяви та апеляційної скарги (платіжні доручення № BOJ68B2XNH від 28.04.2020, а.с.68 та № НОМЕР_1 від 09.11.2020, а.с. 96) в розмірі 5255 грн (2102 грн за подачу позову + 3153 грн за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року в частині відмови у позові скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення про задоволення вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 4943 (чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн 09 коп заборгованості за простроченими відсотками та 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн 87 коп штрафу.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року в частині судового збору змінити, збільшивши суму судового збору, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) до 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

В решті заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) судовий збір в сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай