Справа № 635/1703/18
Провадження по справі № 2/635/603/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді - Шинкарчука Я. А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки припиненим, -

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна) звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року в розмірі 799158,83 грн (у тому числі:363369,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 72419,13 грн заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 363369,85 грн пеня) на його користь звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину в спосіб передбачений статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки та передати предмет іпотеки, а саме: вищезазначений житловий будинок в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Позивач обґрунтував заявлені вимоги тим, що 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі «Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-709/027/2008, за умовами якого останньому надано кредит в сумі 49 000, 00 Дол. США.

На забезпечення належного виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-709/027/2008 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № РML-709/027/2008, відповідно до умов якого відповідачі зобов`язались відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання за кредитним договором позичальника ОСОБА_2 . Предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

У зв`язку з укладеним договором купівлі продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитним договором № ML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року, за іпотечним договором № РML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року (справа № 635/1505/14-ц) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 задовільнені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна суму заборгованості за кредитним договором № ML -709/027/2008 у розмірі 799 158,83грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 45 461,01 дол. США, що еквівалентно 363 369,85 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень 85 копійок), заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 9 060,32 дол. США, що еквівалентно 72 419,13 (сімдесят дві тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 13 копійок), та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 363 369,85 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень 85 копійок), а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна гривня).

Однак на час звернення з позовною заявою до суду рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року не виконано, а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна вирішило звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб передбачений статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_1 наданий відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечує та вважає, договір іпотеки № РML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 припиненим з 31 липня 2014 року на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна безпідставні та такі, що не можуть бути задоволені судом.

07 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/106 від 07 вересня 2018 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 14.08.2018 заяви про відставку судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської області від 20.08.2018 №05-05/88 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки прийнята до провадження судді Шинкарчука Я.А.

20 червня 2018 року відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом в якому просять суд:

визнати договір іпотеки ( майнова порука) № РML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року укладений між закритим акціонерним товариством «ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 припиненим з 31 липня 2014 року;

скасувати запис № 7307638 в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону відчуження нежитлових приміщень: будинок житловий, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 22579460, що 02.06.2008 року був внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки, реєстраційний № 928, заборона № 929, 02.06.2008, Приватним нотаріусом ХМНО Мірошниченко Т.П., ВКК № 676361, № 676367, № 764699, № 764700;

скасувати запис № 7307409 в Державному реєстрі іпотек про обтяження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 22579460, що 02.06.2008 року був внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки, реєстраційний № 928, заборона № 929, 02.06.2008, Приватним нотаріусом ХМНО Мірошниченко Т.П., ВКК № 676361, № 676367, № 764699, № 764700.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору, щодо повернення кредиту, ТОВ «ОТП Факторинг України», відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право дострокового вимагання стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, пред`явивши до останнього 31 січня 2014 року позов про стягнення заборгованості.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

На підставі викладеного, керуючись частиною четвертою статті 559 ЦК України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з зустрічною позовною заявою про визнання договору іпотеки припиненим з 31 липня 2014 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки припиненим прийнята до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки припиненим, об`єднана в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підготовче судове засідання відкладено.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2019 року підготовче провадження у вказаній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином.

Представник позивача за первісним позовом /Відповідач за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підтримує в повному обсязі, які прохає задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, проти застосування строку позовної давності заперечує, вважає що пропуск строку позовної давності не є підставою для визнання договору іпотеки припиненим. Окрім того, відповідно до статті 128 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання, однак рішення суду Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором № ML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року не виконано. Також, відповідно до практики Верховного Суду з розгляду даної категорії справ, навіть у випадку пропуску кредитором (Іпотекодержателем) строку позовної давності для пред`явлення позову не є підставою для визнання договору іпотеки припиним. Крім того, дією Закону України «Про мораторій» з 07.06.2014 року зупинена строк пред`явлення позову до Іпотекодавця та майнового поручителя, а тому строк позовної давності не є порушеним, а в іншому випадку, просить суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк для пред`явлення позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачі за первісним позовом / Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність проти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заперечують з підстав викладених у відзиві, зустрічний позов підтримують, який прохають задовольнити.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі «Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-709/027/2008, за умовами якого останньому надано кредит в сумі 49 000, 00 Дол. США, дата остаточного повернення кредиту 02 червня 2023 року.

На забезпечення належного виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-709/027/2008 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № РML-709/027/2008 (майнова порука), відповідно до умов якого відповідачі зобов`язались відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання за кредитним договором позичальника ОСОБА_2 . Предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 20 липня 2011 року укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля (б/н) та договір відступлення права вимоги (б/н), у тому числі за цим кредитним та іпотечним договором.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року (справа № 635/1505/14-ц) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 задовільнені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML -709/027/2008 у розмірі 799 158,83грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 45 461,01 дол. США, що еквівалентно 363 369,85 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень 85 копійок), заборгованості з нарахованих за користування кредитними коштами відсотками у розмірі 9 060,32 дол. США, що еквівалентно 72 419,13 (сімдесят дві тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 13 копійок), та заборгованість з нарахованої пені у розмірі 363 369,85 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень 85 копійок), а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна гривня).

Враховуючи, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року не виконано, ТОВ «ОТП Факторинг Україна звернулось до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб передбачений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», тобто продати від свого імені предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Пуктом 6.4 договору іпотеки № РML-709/027/2008 від 02 червня 2008 року сторони дійшли згоди , що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання: іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справим вбачається, що сторони, підписавши іпотечний договір, узгодили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового порядку врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення банком від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою.

Згідно висновку Великої Палата Верховного Суду зробленого у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19), звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є неналежним способом захисту, що не передбачений для застосування судом.

Частиною другою статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва зазначені у частині третій статті 36 вказаного Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зі змісту припису частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку») - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається ( частина 5 статті 38 Закону України «Про іпотеку» )

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки припиненим з підстав передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України та скасування записів з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За правилами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз положення статті 599 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що зобов`язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Належне виконання також включає в себе виконання зобов`язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо. Неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо).

За частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання.

Порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань, можуть застосовуватись одночасно і незалежно один від одного, мають аксесорний характер до основного зобов`язання (договір кредитний), а не між собою, а тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем за договором іпотеки.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладені у постановах від 16 листопада 2016 року № 6-1474цс16 та від 22 лютого 2017 року № 6-133цс17, відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 цього Кодексу), не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Частиною першою статті 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України).

На підставі викладеного, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для припинення іпотеки за договором від 02 червня 2008 року, оскільки норми частини чотири статті 559 ЦК України (пропущення шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя) не може бити застосована до припинення договору іпотеки, а належними та допустимими доказами не доведено виконання в повному обсязі умов кредитного договору від 02 червня 2009 року та відсутності кредитної заборгованості за цим договором, а відтак і наявність підстав для припинення іпотеки як забезпечення виконання кредитного зобов`язання перед банком. Інші підстави визначені статтю 593 ЦК України судом не встановлено.

Отже, вимоги про визнання договору іпотеки припиненим з підстав передбачених частиною чотири статті 559 ЦК України та скасування записів з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачами суд відносить за їх рахунок.

Керуючись статями 12, 81, 141, 200, 247, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору іпотеки припиненим відмовити.

Судові витрати понесені позивачем за первісним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» віднести на їх рахунок.

Судові витрати понесені позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 віднести на їх рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом /Відповідач за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», місце знажодження за адресою: 03618, місто Київ, вулиця Фізкультурна, 28Д, ЄДРОПУ 36789421.

Відповідач 1 за первісним позовом / Позивач 1 за зустрічним позовом ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 2 за первісним позовом / Позивач 2 за зустрічним позовом ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя Я. А. Шинкарчук