ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 707/2516/18
Провадження № 22-ц/821/22/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року про призначення будівельно - технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини домоволодіння , у складі: головуючого судді Смоляра О. А.

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини домоволодіння.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 23 жовтня 2019 року представник позивача заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування можливості та варіантів розподілу домоволодіння, що є предметом даного позову.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (18 002, м. Черкаси вул. Небесної Сотні, 31/1).

На вирішення експертизи поставлено питання:

1) Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об`єкт нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3?

2) Які варіанти розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 можливо визначити відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3 та вимог нормативно-правових актів?

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Оплату послуг експерта покладено на позивача ОСОБА_1 .

Попереджено сторони про наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст.109 ЦПК України.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвала суду мотивована тим, що для об`єктивного розгляду даної справи необхідні спеціальні знання в даній області, а тому суд прийшов до висновку, що по справі необхідно призначити судову будівельно-технічну експертизу .

Не погодившись з даною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, просить змінити резолютивну частину ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи, виклавши питання експертові у наступній редакції:

1) Чи є можливим виділення в натурі 2/3 з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 без порушень прав та інтересів власника 1/3 частини зазначеного домоволодіння та з урахуванням того, що земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, не сформована відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України?

2) Які є варіанти розподілу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з урахуванням часток співвласників 2/3 та 1/3 та зважаючи на наявні об`єкти самочинного будівництва, а також приймаючи до уваги те, що земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, не сформована відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України?

Апеляційна скарга мотивована тим, що висловлюючи власну думку щодо наявності підстав для задоволення клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, представник відповідача наполягала на необхідності зміни формулювання поставлених експертові питань, проте суд першої інстанції не надав належної оцінки таким доводам і поставив перед експертом питання саме так, як вони були сформульовані позивачем, без врахування позиції відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на те, що згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного станом на 07 травня 2015 року і долученого до відзиву на позов, до складу домоволодіння входять об`єкти самочинного будівництва. Крім того, земельна ділянка, на якій розташовано спірне домоволодіння, не перебуває у власності його співвласників. Земельна ділянка не сформована відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, їй не присвоєно кадастровий номер, що у свою чергу, унеможливлює і її виділ у натурі.

На думку скаржника, судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою не надано оцінки доводам відповідача.

В порушення вимог ст. 103 ЦПК України суд не мотивував причини відмови у зміні формулювання поставлених експерту питань, що були запропоновані відповідачем.

На переконання скаржника, поставлені судом перед експертом питання не відображають дійсних обставин справи, що може призвести до надання неповного експертного висновку, а тому на підставі ст. 376 УПК України, просить змінити резолютивну частину ухвали суду першої інстанції від 23 жовтня 2019 року про призначення судової будівельно - технічної експертизи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 258 ЦПК України визначено, що ухвала суду є видом судових рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає приведеним нормам права.

Так, судом установлено, що 22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини домоволодіння. В прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просив суд вирішити питання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Виділити в натурі ОСОБА_1 у власність 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_2 виходячи з варіантів вказаних в експертному висновку (а.с. 3 5).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року призначено у даній цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та на її вирішення поставлено визначені ухвалою питання. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Оплату послуг експерта покладено на позивача ОСОБА_1 . Попереджено сторони про наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст. 109 ЦПК України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено ( а. с. 68).

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно вимог ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, щодо не врахування судом першої інстанції позиції представника відповідача про необхідність зміни формулювання поставлених експертові питань, чому, за твердженням скаржника, суд не надав належної оцінки, судом апеляційної інстанції враховується наступне.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

При цьому, ст. 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до положень ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення), перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення), інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

При цьому, учасник справи має право додати до письмової заяви клопотання, проект ухвали, постановити яку він просить суд.

Матеріалами справи встановлено, що23 жовтня 2019 року через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування можливості та варіантів розподілу спірного домоволодіння, що є предметом позову в даній справі, подавши його у письмовій формі із викладенням питань у відповідності до вимог ст. 183 ЦПК України (а. с. 65).

Згідно протоколу судового засідання від 23 жовтня 2019 року судом оголошувалася перерва для з`ясування думки відповідача з приводу поданого клопотання про призначення експертизи (а. с. 66, 67).

Проте представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не надала суду належним чином викладені уточнені або по новому сформульовані питання відповідача для надання їх експерту та внесення їх до ухвали суду, що не узгоджується із вимогами цивільного процесуального законодавства.

Таким чином матеріали справи не містять письмового викладу питань запропонованих суду ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 , заперечень з приводу заявленого клопотання, як і заяв щодо оголошення у справі перерви для їх подальшого письмового викладу.

Звертаючись до суду із даними позовними вимогами, позивач ставив питання про виділення в натурі частини домоволодіння.

У відповідності до Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 травня 2016 р. за N 689/28819, домоволодіння це житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.

У апеляційній скарзі, відповідач посилається на ту обставину, що згідно з даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного станом на 07 травня 2015 року і долученого до відзиву на позов, до складу домоволодіння входять об`єкти самочинного будівництва, а земельна ділянка, на якій розташовано спірне домоволодіння, не перебуває у власності його співвласників та не сформована відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, їй не присвоєно кадастровий номер, що у свою чергу, унеможливлює її виділ у натурі.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою суду у даній цивільній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, земельно-технічна експертиза щодо визначення можливих варіантів розподілу земельної ділянки відповідно до часток співвласників та вимог нормативно-правових актів чи, відповідно, комплексна експертиза судом не призначались.

При цьому, аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також звертає увагу і на те, що судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні задавати експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не питання права.

На ряду з викладеним колегією суддів враховується і те, що згідно до ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: подавати клопотання про надання додаткових матеріалів, якщо експертиза призначена, зокрема, судом або ознайомлюватися з матеріалами справи, що стосуються предмета судової експертизи; вказувати у висновку експерта на виявлені в ході проведення судової експертизи факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

З урахуванням вищевикладеного, встановлено, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з метою повного і об`єктивного вирішення даної справи, слід призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, поставивши перед експертом визначені в ухвалі питання.

Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про призначення експертизи порушені вимоги ст. 103 ЦПК України, з огляду на викладене, є безпідставними та такими, що трактуються останнім на власний розсуд.

Жодних порушень чинного законодавства при вирішенні судом питання про призначення експертизи не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду законною, оскільки спрямована на сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цивільним процесуальним законом та для правильного вирішення спору по суті.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, врахувавши вказані норми процесуального права, встановивши предмет спору та запропоновані учасниками справи питання прийшов до обґрунтованого висновку про призначення даної експертизи, визначивши питання, з яких вона має бути проведена.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 21 січня 2020 року.

Головуючий: Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

В. Г. Бородійчук