Справа № 487/5199/19
Провадження № 2/487/336/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14035,08 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 підписав заяву б/н від 03.04.2013 року, згідно якої отримав кредит, однак станом на день смерті не виконав. Разом із ним на час відкриття спадщини мешкала ОСОБА_1 , яку ПАТ КБ «Приватбанк» вважає спадкоємицею в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. 11.07.2018 року позивачем була направлена претензія до Третьої миколаївської нотаріальної контори, а 06.09.2018 р. отримано відповідь. 05.05.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 направлено лист-претензію, згідно яких Банк пред`явив вимоги, але ніяких дій не виконано. У зв`язку з цим Банк змушений звернутись до суду.

12.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

10 лютого 2020 року витребувано докази у позивача та Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.

13.04.2020 року від позивача отримано надіслані ним докази.

16 червня 2020 року отримано відповідь з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву не подав.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» підписав з ОСОБА_2 Анкету-заяву, згідно якої отримав кредит.

Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Згідно розрахунків банку, що додано до матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором склала 14035,08 грн., з яких: 9563,10 грн. - тіло кредиту, 4471,98 грн. - пеня.

11.07.2018 року Банком направлена претензія кредитора до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.

06 вересня 2018 р. Банком отримано відповідь з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, відповідно до якої, повернуто претензію, оскільки з наданих документів неможливо встановити місце відкриття спадщини, надані документи не прошиті і не пронумеровані, а також не сплачено за пошук відомостей, не надано документів що підтверджують наявність заборгованості і її розмір.

13 березня 2019 року ОСОБА_1 направлено лист-претензію.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1281 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.

З матеріалів справи встановлено, що за місцем реєстрації ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , також зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, суду не надано доказів, що ОСОБА_1 може бути спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 (ступінь родинного зв`язку).

Доводи позивача, про те, що відповідач являються спадкоємцем ОСОБА_2 зводяться лише до констатації факту наявності у копіях паспортів останніх відмітки про їх зареєстроване місце проживання за однією і тією ж адресою. Однак вказана обставина не є достатнім доказом прийняття спадщини після смерті позичальника.

А згідно відповіді Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 02.06.2020 р. вих. № 409/01-16 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 81 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, позивачем не надано достатніх доказів вважати, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , тому на неї неможливо покласти обов`язок з відшкодування заборгованості, який виник у спадкодавця.

Таким чином позивачем позовні вимоги жодним чином не доведені та не обґрунтовані, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,81,141, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення складено 06.07.2020.

Суддя: З.М. Сухаревич