Єдиний унікальний номер 233/8700/19
Номер провадження 22-ц/804/2008/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року

м. Бахмут

справа № 233/8700/19

провадження № 22-ц/804/2008/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Кішкіної І.В., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Костянтинівсько-Дружківського об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 233/8700/19 за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року (суддя Бєлостоцька О.В.), ухваленого в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 31 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. 13 серпня 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого вона отримала право на спадщину у вигляді недоотриманої матір`ю пенсії в загальній сумі 40 016 гривень 17 копійок. Костянтинівське ОУПФУ Донецької області разовим дорученням № 48/85 від 19 серпня 2019 року сплатило на її користь пенсію, не отриману ОСОБА_2 за життя за період часу з 01 серпня 2016 року по 01 липня 2018 року в розмірі 35 893 гривні 53 копійки. Однак, ОСОБА_2 було припинено виплату пенсії з вересня 2014 року. Зазначає, що заборгованість по виплаті пенсії її померлої матері за період з вересня 2014 року по липень 2016 року їй як спадкоємцю за законом не виплачено. Вважає, що відповідачем порушено її права, оскільки не виплачено їй як спадкоємиці за законом після смерті матері суми недоотриманої пенсії за період з вересня 2014 року по липень 2016 року. Вказати конкретну суму заборгованості за цей період вона не може, оскільки відповідач відмовився надавати розрахунок заборгованості по пенсії її матері за вказаний період, приблизно ця сума складає 30 000 грн. виходячи з мінімальних ставок пенсії за віком.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по пенсії її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року в розмірі 30 000 грн. в порядку спадкування.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що застосування відповідачем частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачкою ОСОБА_1 не оспорюється. Оскільки пенсія в період часу з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року Костянтинівсько-Дружківським ОУПФУ Донецької області Слободенюк ОСОБА_3 . ОСОБА_4 взагалі не нараховувалась, а тому вона не увійшла до складу спадщини, зважаючи на що підстави для задоволення позову відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву повністю.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не було здійснено виплату пенсії її матері за період з вересня 2014 року по липень 2016 року, а тому ці суми повинні входити до складу спадщини відповідно до статей 328, 1216, 1217, 1218, 1227 ЦК України.

Вважає, що суд першої інстанції повинен був виходити з загальних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в апеляційній скарзі зазначила, що розгляд справи проводити без її участі.

Представник Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с.12).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.15).

З заяви про виплату пенсії № 6772 від 03 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 просила витребувати пенсійну справу ОСОБА_2 з УПФУ в Ленінському районі м. Донецька, зазначивши, що остання отримала пенсію по серпень 2014 року (а.с.42).

Відповідно до довідки Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ Донецької області від 17 травня 2019 року № 12270/05/14-50, ОСОБА_2 перебувала в управлінні на обліку як внутрішньо переміщена особа; знята з обліку у зв`язку зі смертю 16 липня 2018 року. Сума недоодержаної пенсії станом на 16 травня 2019 року становить 40 016 гривень 17 копійок (а.с.20).

На підставі зазначеної довідки відповідача по справі 13 серпня 2019 року приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в Костянтинівсько-Дружківському ОУПФУ Донецької області в сумі 40 016 гривень 17 копійок (а.с.17).

Відповідно до разового доручення № 48/85 від 19 серпня 2019 року та квитанції № 000000882 від 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримала недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсію за період часу 01 серпня 2016 року по 01 липня 2018 року в розмірі 35 893грн. 53 коп. та допомогу на поховання в розмірі 3320 грн. 48коп (а.с.18,19).

Листом від 10 вересня 2019 року № 23076/13/14-50 Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ Донецької області, посилаючись на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повідомило позивачку по справі про те, що розмір недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії відповідає фактично сплаченій сумі в розмірі 35 893 грн. 53коп (а.с.21).

Листом від 15 жовтня 2019 року № 26141/02/14-50 Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ Донецької області повідомило представника позивачки те, що розмір недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії був перерахований відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про виплату та необхідними документами ІНФОРМАЦІЯ_2 2019 року, а померла ОСОБА_2 не зверталась за поновленням виплати пенсії та пенсійні виплати не нараховувались (а.с.23).

З роздруківки відповідача з підсистеми «Призначення та виплата пенсії» вбачається, що ОСОБА_2 нараховано пенсію за період часу з серпня 2016 року по липень 2018 року в загальному розмірі 35 893 грн. 53 коп.; в період часу з вересня 2014 року по липень 2016 року нарахування пенсії не здійснювалось (а.с.43).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування відповідачем частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачкою ОСОБА_1 не оспорюється. Оскільки пенсія в період часу з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року Костянтинівсько-Дружківським ОУПФУ Донецької області Слободенюк Г. ОСОБА_4 взагалі не нараховувалась, а тому вона не увійшла до складу спадщини, зважаючи на що підстави для задоволення позову відсутні.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію, яке нерозривно пов`язане із особою, яке відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається, з розпорядження КостнянтинівськоДружківського ОУПФУ Донецької області № 6979 від 28 вересня 2018 року, ОСОБА_2 призначено пенсію з 01 вересня 2014 року в розмірі 1150,27 грн. (пенсія 1060,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 січня 2015 року в розмірі 1150,27 грн. (пенсія 1060,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 вересня 2015 року в розмірі 1275,27 грн. (пенсія 1185,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 травня 2016 року в розмірі 1331,27 грн. (пенсія 1241,37 грн., доплата 89,90 грн.);

з 01 грудня 2016 року в розмірі 1448,27 грн. (пенсія 1358,37 грн., доплата 89,90 грн.);

з 01 травня 2017 року в розмірі 1513,27 грн. (пенсія 1423,37 грн., доплата 89,90 грн.) (а.с.92).

З роздруківки відповідача з підсистеми «Призначення та виплата пенсії» вбачається, що ОСОБА_2 нараховувалась, але не виплачувалась пенсія в період часу з вересня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 1150,27 грн.; з вересня 2015 року по квітень 2016 року в розмірі 1275,27 грн.; з травня 2015 року по листопад 2016 року в розмірі 1331,27 грн.; з грудня 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 1448,27 грн.; з травня 2017 року по вересень 2017 року в розмірі 1513,27 грн.; з жовтня 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 1623,04 грн.; з січня 2018 року по липень 2018 року в розмірі 1660,24 грн. (а.с.107).

Вказаними доказами підтверджується той факт, що померлій ОСОБА_2 нараховувалася пенсія в період з вересня 2014 року по липень 2016 року.

Розмір заборгованості по виплаті пенсії в зазначений період становить 27 999,21 грн., з яких: 13 803,24 грн. пенсія за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (1150,27 грн. *12 місяців); 10 202,16 грн. пенсія за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року (1275,27 грн.* 8 місяців); 3 993,81грн. пенсія за період з травня 2016 року по липень 2016 року ( 1331,27 грн. * 3 місяці).

Не підтвердження за життя ОСОБА_2 , фактичного місця, не є підставою для ненарахування чи невиплати пенсії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

З розпорядження КостнянтинівськоДружківського ОУПФУ Донецької області № 6979 від 28 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 призначено пенсію з 01 вересня 2014 року в розмірі 1150,27 грн. (пенсія 1060,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 січня 2015 року в розмірі 1150,27 грн. (пенсія 1060,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 вересня 2015 року в розмірі 1275,27 грн. (пенсія 1185,37 грн., доплата 89,90 грн.); з 01 травня 2016 року в розмірі 1331,27 грн. (пенсія 1241,37 грн., доплата 89,90 грн.);

з 01 грудня 2016 року в розмірі 1448,27 грн. (пенсія 1358,37 грн., доплата 89,90 грн.);

з 01 травня 2017 року в розмірі 1513,27 грн. (пенсія 1423,37 грн., доплата 89,90 грн.) (а.с.92).

Отже, розмір нарахованої але не виплаченої пенсії за оскаржуваний період становить 27 999,21 грн., з яких: 13 803,24 грн. пенсія за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (1150,27 грн. *12 місяців); 10 202,16 грн. пенсія за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року (1275,27 грн.* 8 місяців); 3 993,81грн. пенсія за період з травня 2016 року по липень 2016 року ( 1331,27 грн. * 3 місяці).

Посилання відповідача, що відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма регулює отримання недоотриманої пенсії з вини пенсіонера, а в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

Суд першої інстанції зазначає, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої суми пенсії за період часу з серпня 2016 року по липень 2018 року, виходячи із розміру, зазначеного у свідоцтві про право на спадщину за законом в 40 016,17 грн.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказана сума недоплаченої суми в розмірі 4 122,64 грн. (40 016,17 грн. 35 893,53 грн.) входить в оскаржуваний позивачем період.

Суд першої інстанції не дослідив ту обставину, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, про відмову в задоволені позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1792,88 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог), з яких: 717,15 грн. судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції; 1075,73 грн. судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року в розмірі 27 999,21 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 21 копійок.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1792 (одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривні 88 копійок,з яких: 717,15 гривень судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції; 1075,73 гривень судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.В. Кішкіна

Я.В. Хейло

Повне судове рішення виготовлено 29 липня 2020 року .

Головуючий О.О.Тимченко