Єдиний унікальний номер 725/5825/20
Номер провадження 4-с/725/25/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

та представника заявника Миронова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на дії заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. в рамках виконавчого провадження ВП №63682611, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року заявник звернувся до суду з вище вказаною скаргою в обґрунтування якої посилався на те, що 26.11.2020 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» отримано три постанови державного виконавця в рамках примусового виконання рішення суду у справі №725/5727/18 про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Так, відповідно до постанови заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. про відкриття виконавчого провадження ВП №63682611 з примусового виконання рішення суду у справі №725/5727/18 про зобов`язання вчинити певні дії на користь ОСОБА_1 з боржника стягнуто виконавчий збір в сумі 20000 грн., а також встановлено мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 210,50 грн. Вважає такі дії заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. щодо винесення вказаної постанови неправомірними, а постанову таку, що підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Вказував на те, що судове рішення у справі №725/5727/18 на підставі якого було видано виконавчий лист ухвалено на користь кількох позивачів та за таким рішенням було видано кілька виконавчих листів по кількості стягувачем, у зв`язку з чим, вважає, що державний виконавець має проводити виконання такого рішення в рамках зведеного виконавчого провадження, а тому стягнення з боржника декілька разів однією і тієї ж суми витрат по виконанню одного і того самого судового рішення та відкриття окремих виконавчих проваджень є неправомірним.

Також, зазначав, що рішення суду, яке звернене до виконання є немайнового характеру, може бути виконане лише шляхом вчинення боржником певних дій та боржнику надано строк для його добровільного виконання, що в свою чергу не передбачає вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, а виконавчий збір за своєю природою є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання судового рішення.

Оскільки виконання вказаного вище судового рішення не передбачає вчинення державним виконавцем виконавчий дій стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є неправомірним.

На підставі вище викладеного, посилаючись на вимоги Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати неправомірними дії заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. щодо відкриття виконавчого провадження №63682611, стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 210,50 грн.; скасувати постанову заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. від 19.11.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63682611.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у тексті скарги.

Решта учасників процесу в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що постановою заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. від 19.11.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №63682611 з примусового виконання виконавчого листа №725/5727/18 виданого 03.11.2020 року відповідно до якого зобов`язано ПАТ «Чернівцігаз» визначити норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачем ОСОБА_1 природного газу, до встановлення індивідуального лічильника газу на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року №143; встановити індивідуальний лічильник природного газу за рахунок суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території м.Чернівці або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір в сумі 20000 грн. (а/с 6).

За змістом ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім того, ст. 5 КАС України встановлено право на звернення до суду та способи судового захисту.

Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом п.5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

З системного аналізу вище наведених норм законодавства вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, законом передбачено окремий порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Великої Палати Верховного суду у справах № 921/16/14-г/15, № 320/7888/16-ц, № 906/515/17 та № 1940/1957/18.

Враховуючи вище викладеного, вимоги заявника про визнання неправомірними дій заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 210,50 грн. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю в частині вказаних вимог за скаргою, а заявнику слід роз`яснити, що такі вимоги підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимог заявника про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання дій посадової особи органу виконавчої служби в частині відкриття виконавчого провадження неправомірними слід зазначити наступне.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. . За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Так, будь-яких процесуальних порушень при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2020 року ВП №63682611 з примусового виконання виконавчого листа №725/5727/18 виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 03.11.2020 року, які були б підставою для її скасування за наслідками розгляду даної скарги не встановлено.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 18, 26, 27, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5, 287 КАС України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 255, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на дії заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. в рамках виконавчого провадження ВП №63682611 в частині вимог про визнання неправомірними дій щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 20000 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 210,50 грн. закрити.

Роз`яснити заявнику його право звернутися з вказаними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Чернівецького окружного адміністративного суду.

В задоволенні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» в частині вимог про визнання неправомірними дій заступника начальника Другого ВДВС у м.Чернівці Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Юзефович Е.Е. щодо відкриття виконавчого провадження ВП №63682611 та скасування постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження від 19.11.2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 24 грудня 2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна