Справа № 505/4078/15-ц
УХВАЛА

28 липня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Гула О.Р.,

позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду, в місті Ананьїв Одеської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та виділення її в натурі, та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Управління Держгеокадастру у Котовському районі, виконком Подільської міськради, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та виділення її в натурі, та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Управління Держгеокадастру у Котовському районі, виконком Подільської міськради.

16 січня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , про призначення у справі експертизи, на вирішення якої поставити питання: Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту (для обслуговування нерухомого майна, для проходу, інші види сервітутів (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна)) на ділянці ОСОБА_2 щодо частини земельної ділянки, які в додатку №1 до висновку №17-7099 виділені експертом синьою скісною лінією як власність ОСОБА_1 , а в технічному звіті про топографо-геодезичні роботи по зйомці присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 виконаного ФО-П ОСОБА_4 зазначені наступним чином: код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (житлова) площа ділянки 0,0058 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (нежитлова) площа ділянки 0,0004 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (нежитлова) площа ділянки 0,0018 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова, (нежитлова) площа ділянки 0,0033 га; код за формою 6 зем: 35.2 тимчасова площа ділянки 0,0008 га.

Клопотання обґрунтовується тим, що позивачкою було уточнено позовні вимоги, зокрема абзац 5 пункту 1 позовних вимог в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 викладено наступним чином «Земельний сервітут включає в себе право ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку ОСОБА_2 в частині визначеній каталогом координат зовнішніх меж угіддя земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0058 га, 0,0033 га, 0,0008 га, 0,0018 га в межах необхідних для обслуговування об`єктів нерухомості, які на них розташовані, інший земельний сервітут (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна)».

28 липня 2020 року у підготовчому судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та її представник адвокат Колосович В.В., повноваження якого підтверджуються ордером серії ОД №271677 від 16 грудня 2019 року, клопотання про призначення експертизи підтримали та просили задовольнити.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання про призначення у справі експертизи заперечив.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Управління Держгеокадастру у Котовському районі, виконком Подільської міськради, у підготовче судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши клопотання про призначення експертизи та інші матеріали справи, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Вивченням первісної зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту (Том справи №1 а.107-111) встановлено, що абзац 5 пункту 1 прохальної частини, тобто позовної вимоги про встановлення земельного сервітуту було викладено в наступній редакції «Земельний сервітут включає в себе право ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку ОСОБА_2 в частині визначеній каталогом координат зовнішніх меж угіддя земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0058 га, 0,0033 га, 0,0008 га, 0,0018 га в межах необхідних для обслуговування об`єктів нерухомості, які на них розташовані».

В уточненій зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту (Том справи №3 а.43-45) абзац 5 вимоги щодо встановлення земельного сервітуту викладено наступним чином «Земельний сервітут включає в себе право ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку ОСОБА_2 в частині визначеній каталогом координат зовнішніх меж угіддя земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0058 га, 0,0033 га, 0,0008 га, 0,0018 га в межах необхідних для обслуговування об`єктів нерухомості, які на них розташовані, інший земельний сервітут (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна)».

З наведеного вбачається, що вимогу в цій частині змінено шляхом вимоги встановлення іншого земельного сервітуту (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна)».

Як зазначає відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та її представник у клопотанні про призначення експертизи зміст позовних вимог свідчить про те, що ОСОБА_2 вимагає встановлення сервітуту не лише для проходу до будівель і споруд ОСОБА_1 , а і для користування земельними ділянками (прохід) та обслуговування земельних ділянок: об`єктів нерухомого майна які розташовані на земельній ділянці площею 0,0058 га, 0,0033 га, 0,0004 га, 0,0008 га, 0,0018 га. На переконання ОСОБА_2 прохід по її земельній ділянці здійснюється і-тоді, коли ОСОБА_1 і користується своїм нерухомим майном та перебуває в ньому, тобто він перебуває на земельних ділянках ОСОБА_2 0,0058 га, 0,0033 га, 0,0004 га, 0,0008 га, 0,0018 га воно перебуває на її земельній ділянці. Крім того обслуговування нерухомого майна безумовно включає і його обслуговування з середини тобто під час перебування в середині об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 одночасно перебуває на земельній ділянці ОСОБА_2 та встановлення сервітуту йому необхідне для того аби обслуговувати будинок.

В клопотанні відповідач за первісним позовом просить суд призначити експертизу на вирішення, якої поставити питання: Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту (для обслуговування нерухомого майна, для проходу, інші види сервітутів (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна)) на ділянці ОСОБА_2 щодо частини земельної ділянки, які в додатку №1 до висновку №17-7099 виділені експертом синьою скісною лінією як власність ОСОБА_1 , а в технічному звіті про топографо-геодезичні роботи по зйомці присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 виконаного ФО-П ОСОБА_4 зазначені наступним чином: код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (житлова) площа ділянки 0,0058 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (нежитлова) площа ділянки 0,0004 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова (нежитлова) площа ділянки 0,0018 га; код за формою 6 зем: 35.1 капітальна одноповерхова, (нежитлова) площа ділянки 0,0033 га; код за формою 6 зем: 35.2 тимчасова площа ділянки 0,0008 га.

При цьому, вивченням матеріалів справи встановлено що ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року (том №2 а.83-84) за клопотанням відповідача (позивача за зустрічним позовом) було призначено у справі проведення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Чи є технічна можливість встановлення на ділянці, що належить ОСОБА_2 , та яка розташована в АДРЕСА_1 , земельного сервітуту, необхідного для проходу до належної ОСОБА_1 частини будівель та споруд, які розташовані на цій же земельній ділянці, в межах необхідних для обслуговування об`єктів нерухомості, належних ОСОБА_1 ? 2. Якщо є технічна можливість встановлення земельного сервітуту , то надати варіанти встановлення земельного сервітуту.

Проведення експертизи було доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул.Ланжеронівська, 21).

В матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26 грудня 2018 року №17-7099 (том №2 а.126-137),з якого вбачається, що експертом в повному обсязі надано відповіді на запитання, які перед ним порушувалися в ухвалі суду від 12 грудня 2017 року про призначення зазначеної експертизи.

Безпосередньо на вказаний висновок експерта відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) посилається в клопотанні зазначаючи межі частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , на яку планується встановити земельний сервітут.

При цьому, з висновку земельно-технічної експертизи від 26 грудня 2018 року №17-7099 (Том справи №2 а.126-137) вбачається, що експертом було вирішено питання щодо наявності технічної можливості встановлення на ділянці, що належить ОСОБА_2 , та яка розташована в АДРЕСА_1 , земельного сервітуту, необхідного для проходу до належної ОСОБА_1 частини будівель та споруд, які розташовані на цій же земельній ділянці, в межах необхідних для обслуговування об`єктів нерухомості, належних ОСОБА_1 , його проходу до них, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою їх ремонту, а також надано варіанти встановлення земельного сервітуту за вказаних умов (Том справи №2 а.134).

З наведеного вбачається, що єдиним питанням з тих, які просить поставити на вирішення експерта відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) є питання про встановлення інших видів сервітутів (для користування ОСОБА_1 належним йому нерухомим майном та перебування в середині належного йому нерухомого майна).

З приводу зазначеного питання слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Положеннями частини 2 статті 401 ЦК України визначено, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Зазначене відповідає положенням реченню 2 частини 1 статті 100 ЗК України, якою визначено, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Зазначене відповідає частині 1 статті 98 Земельного кодексу України, якою передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною 2 статті 402 ЦК України визначено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Зазначене відповідає реченню 2 частини 1, частині 2 статті 100 ЗК України, якими визначено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.

Зі змісту зазначених норм можливо дійти висновку, що суть сервітуту, визначена Цивільним кодексом України та Земельним Кодексом України, полягає в тому, що в сервітуті має приймати участь щонайменше дві особи: власник земельної ділянки, на яку має бути встановлений сервітут, та особа для задоволення чиїх потреб він встановлюється.

01 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 642/3165/17 (провадження № 61-14776св18), в постанові за наслідками розгляду якої зазначив, що правовідносини щодо встановлення сервітуту можуть виникати виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка за первісним позовом в якості підстав для призначення експертизи посилається на те, що користування ОСОБА_1 його нерухомістю, яка розташована на земельній ділянці, яке розташоване на ділянці, що належить ОСОБА_2 , та яка розташована в АДРЕСА_1 , включає в себе, в тому числі перебування ним в середині зазначеної нерухомості, що на вирішення експерту не ставилось.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на вказане майно ОСОБА_1 набув внаслідок поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2014 року у справі №22-ц/785/2915/14, з уточненнями внесеними ухвалою від 28 травня 2015 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Том справи №1 а.19).

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Тобто, з урахуванням положень ч.1 ст.377 ЦК України, разом з отриманням права власності на частину спільного нерухомого мана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в наслідок його поділу, ОСОБА_1 також набув право власності на частину земельної ділянки, на які воно розміщене, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який в пункті 18-2 Постанови Пленуму від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

При цьому, статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З наведеного вбачається, що єдине нове питання, яке відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить поставити на вирішення експерта, це питання встановлення земельного сервітуту на користування ОСОБА_1 його нерухомим майном зсередини, перебування в ньому, тобто на частині земельної ділянки, на якій зазначене майно безпосередньо розташоване, не включаючи вихід за її межі, та право власності на яку, з огляду на положення статті 377 ЦК України, є невід`ємною складовою права власності на нерухоме майно, яке не може бути обмежене.

Зазначене в свою чергу суперечить самому змісту сервітуту, визначеному Цивільним кодексом України та Земельним Кодексом України, з яких вбачається, що в сервітуті має приймати участь щонайменше дві особи: власник земельної ділянки, на яку має бути встановлений сервітут, та особа для задоволення чиїх потреб він встановлюється, оскільки вирішується питання про сервітут на земельну ділянку власником та сервітуарієм якої є одна й та сама особа.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При цьому, з наведеного вбачається, що основні питання, які просить поставити на вирішення експерта відповідач (позивач за зустрічним позовом) вже вирішувались експертом при проведенні земельно-технічної експертизи, за результатами якої складено висновок від 26 грудня 2018 року №17-7099, єдине ж питання яке не вирішене у вказаному висновку, може бути вирішене без застосування спеціальних знань, за нормами Земельного та Цивільного кодексів України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , про призначення у справі експертизи є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.103, 258-261, 351-353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , про призначення експертизи у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та виділення її в натурі, та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: Управління Держгеокадастру у Котовському районі, виконком Подільської міськради, - відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали направити учасникам справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.О.Желясков