ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7515/20 Справа № 2-2630/03 Суддя у 1-й інстанції - Осіян А.Н. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

28 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Каратаєва Л.О., ознайомившись з апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на будівлю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року вищевказаний позов - задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 06 червня 2019 року Дніпровська міська рада звернулася з апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у прийнятті апеляційної скарги Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2020 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою Дніпровська міська рада просила поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що не була залучена судом до участі у справі, не була присутньою під час проголошення судового рішення, тому право на оскарження судового рішення набула з моменту отримання рішення суду від 17.05.2019 р..

При вирішені питання про відкриття апеляційного провадження встановлено, що зазначені обставини не можуть бути визнані судом підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Положення пунктів 1, 2 ч.2 ст. 358 ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), є винятками із загального правила, передбаченого ч.2 ст. 358 ЦПК України. Тому у випадках, коли за правилами дії норми у часі не діє норма частини другої статті 358 ЦПК України, не діють і винятки з неї.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними. Оскільки апеляційна скарга Дніпровської міської ради подана на судове рішення від 06.11.2003 року, строк на апеляційне оскарження якого був встановлений абзацом третім частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та сплив на час подання апеляційної скарги у жовтні 2018 року, на таку скаргу не можуть бути розповсюджені положення частини другої статті 358 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, й відповідно і випадки, які як виключення передбачені для поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім того, Дніпровська міська рада в силу своєї правосуб`єктності не може розглядатися в контексті п. 1 ч.2 ст.358 ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) як особи, не повідомлені про розгляд справи або не залучені до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Це правило може бути реалізоване Дніпровською міською радою лише в разі, якщо вона була стороною у справі, і діяла не в інтересах держави, а у власних інтересах, як сторона цивільної справи (і при цьому не були повідомлені про справу або залучені до участі у ній). Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Враховуючи імперативний характер положень абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року та те, що річний строк, визначений для міської ради, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», зазначив, що, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. Враховуючи вищевикладене, клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, тому наявні підстави, відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, для відмови у відкритті апеляційного провадження. Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Дніпровській міській раді у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на будівлю.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Суддя Л.О. Каратаєва