Провадження № 2/686/1350/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020

20 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Чевилюк З.А.,

з участю секретаря судового засідання Перун А.М.,

представника позивача Хабаля М.Й.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ДП Радгосп «Лісовогринівецький» до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди внаслідок відкритого користування належною позивачу земельної ділянкою та здійснення сінокосіння на ній з травня 2015 року по березень 2018 року. Позивач, який є правонаступником Колгоспу «Перемога», відповідно до Державного акту є законним користувачем земельної ділянки. Завдану шкоду оцінює в розмірі 3036 грн.=2,20 га(площа земельної ділянки)х6 ц(можливо отримати з 1 га сіна)х120грн.(вартість 1 центнеру сіна)х23 міс.(період перебування земельної ділянки у користуванні відповідача).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач позов визнав. Наслідки визнання позову роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи.(ч.1 ст.82 ЦПК).

Відповідно до ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях(ч.1,5 ст.81 ЦПК).

Позивач, який є правонаступником Колгоспу «Перемога», відповідно до Державного акту є законним користувачем земельної ділянки. Відповідач незаконно користуючись належною позивачу земельної ділянкою, здійснював сінокосіння на ній з травня 2015 року по березень 2018 року, чим завдав збитку позивачу, який останній оцінює в 3036 грн. Відповідач позов визнав. Визнання позову прийнято судом.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284). Позивач також затвердив свій Порядок № 537.

Пункт 3 Порядку № 284 встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. А під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК Українизастосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок Верховного Суду України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

За вказаних обставин, заявлений позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню в порядку передбаченому ст.ст.141,142 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12, 81, 141,142, 258, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ДП Радгосп «Лісовогринівецький» збитки у розмірі 3036 грн. та судовий збір 960,50 грн.

Повернути ДП Радгосп «Лісовогринівецький» судовий збір в розмірі 960,50 грн. з державного бюджету.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дати проголошення рішення або отримання його копії у випадку відсутності особи під час його проголошення.

Позивач: ДП Радгосп «Лісовогринівецький», Хмельницька область, Хмельницький район,с.Лісові Гринівці, вул.. Центральна 4.

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Повний текст виготовлено 21 січня 2020 року.

Суддя З.А.Чевилюк