справа № 243/4461/20
провадження №2/243/1603/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2020 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
представника позивача адвоката Керанчук В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2
вимоги позивача: про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.1975 року, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1001, вона стала власником 7/25 ідеальних часток будинку АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1-2443 від 18.07.2006 року, вона також стала власником 7/50 часток будинку АДРЕСА_1 .
В серпні 2019 року вона надала згоду на реєстрацію місця мешкання знайомої ОСОБА_2 , однак остання жодного дня не мешкала в вищевказаному будинку. На теперішній час вона має намір оформити субсидію, але, оскільки, відповідачка не відмінила своєї реєстрації місця мешкання, вона цього зробити не може.
У зв`язку з викладеним, просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком
АДРЕСА_1 . Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі ордера серії ДН № 119025 від 22.05.2020 року (а.с.13), в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
3. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. Ухвалою суду від 25.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено у справі підготовче засідання (а.с.18).
5. Ухвалою суду від 12.06.2020 року по справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.28).
6. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
7. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.1975 року, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1001, вона стала власником 7/25 ідеальних часток будинку АДРЕСА_1 (а.с.6,7).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1-2443 від 18.07.2006 року, вона також стала власником 7/50 часток будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).
8. Згідно довідки про склад сім`ї від 08.01.2002 року, виданої Слов`янської міської ради (а.с.10), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1. 9 . Як вбачається з акту обстеження проживання від 21.01.2020 року, складеного керівником та головою Керівника мікрорайону "Центр-2", та підписаного сусідами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 зареєструвалася за цією адресою у серпні 2019 року, але там не проживала та не проживає до теперішнього часу (а.с.11).
V. Оцінка Суду.
10. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
11. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
12. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини" використовує також практику Європейського суду як джерело права.
13. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
14. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
15. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).
16. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
17. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
18. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
19. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч.2 ст. 5 Господарського кодексу України).
20. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором.
21. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України).
22. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
23. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
24. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 надала акт обстеження проживання від 21.01.2020 року, складений керівником та головою Керівника мікрорайону "Центр-2", та підписаний сусідами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 зареєструвалася за цією адресою у серпні 2019 року, але там не проживала та не проживає до теперішнього часу (а.с.11).
25. Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона є сусідкою позивачки, їй відомо, що ОСОБА_2 не мешкає у будинку АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 ніколи не чинила перешкод відповідачці у користуванні вказаним житловим будинком. Крім того, підтвердила, що акт обстеження проживання від 21.01.2020 року, який складений у її присутності, відповідає дійсності.
26. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач у спірному житловому будинку не мешкає, ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, тому наявні підстави для усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
27. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов щодо усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
28. Позивач не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати.
Керуючись ст.ст. 319, 386, 391,396, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко