РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

секретар судового засідання Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу №485/1565/20, провадження №2/485/574/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товарна біржа «Смарагд Південь» про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на присадибну земельну ділянку,

Описова частина

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, предметом якого є визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на присадибну земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 12 липня 2000 року у Снігурівському представництві товарної біржі "Смарагд-Південь" з відповідачем уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0689 га. Всі умови вказаного договору виконав, розрахувався за придбаний будинок, 04 серпня 2000 року угода зареєстрована в Снігурівському міжміському БТІ, вважав себе власником житла. На даний час позивач обмежений у реалізації прав власника, оскільки угода не посвідчена нотаріально, а тому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним.

Крім того, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0689 га (уточнена площа 0,0700 га згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.11.2020 року), яка на підставі державного акту на право приватної власності, виданого 13.05.1993 року ОСОБА_2 Снігурівською міською радою народних депутатів Миколаївської області, належить відповідачу, та якою позивач користується з моменту придбання будинку відкрито та без зміни цільового призначення.

Посилаючись на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу діяла ст.30 Земельного кодексу УРСР 1990 року, згідно якої до нього разом з житловим будинком перейшло й право власності на земельну ділянку для його обслуговування, просить визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку.

Відзив на позов від відповідача не надійшов.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, суду надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутність, позов визнає, разом з тим оформляти угоду у нотаріуса відмовляється.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно копії торгового біржового контракту /а.с.7/ 12 липня 2000 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) на товарній біржі "Смарагд-Південь" в м.Снігурівка було укладено торговий біржовий контракт № 265-п купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , за 6000 грн, інвентаризаційна вартість становить 16524 грн, на підставі якого, згідно довідки Снігурівської філії ММБТІ № 229 від 15 вересня 2020 року /а.с.15/ за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 27 липня 2000 року за реєстровим №2537.

Позивач зареєстрований та проживає у вказаному житловому будинку з 21 грудня 2000 року, що підтверджується записом в паспорті серії НОМЕР_1 , виданого 22 серпня 1996 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області /а.с.17-18/.

14 вересня 2020 року КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 ; інвентаризаційна справа №2912 /а.с.9-11/.

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно з довідкою Снігурівської філії ММБТІ від 15 вересня 2020 року №229 становить 174171,00 грн /а.с.15/.

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Снігурівською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 13.05.1993 року №130, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №347, земельна ділянка площею 0,0689га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку і господарчих споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 /а.с.13-14/.

Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Снігурівської міської ради народних депутатів Миколаївської області від 13.05.1993 року №130 "Про узаконення земельних ділянок на право приватної власності", текст змісту якого викладено на російській мові, слідує, що виконком міської ради вирішив узаконити земельну ділянку на право приватної власності громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площею 0,0689 га /а.с.12/.

За даними Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.11.2020 року №0-14-0.35-964/179-20, площа спірної земельної ділянки: 700,00 м.кв.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 98833,05 грн /а.с.16/.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Корженко О.Ю. від 01 вересня 2020 року за №53846260 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_1 /а.с.6/.

Судом перевірено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 24 грудня 2020 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спірного житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування відсутні.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Позивач ствердив, що зі свого боку повністю виконав умови договору купівлі-продажу, але так як угода нотаріально не посвідчена, то це позбавляє його права розпорядитися фактично належним йому будинком.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Ухилення будь-якої із сторін договору від його нотаріального оформлення на час його укладення є умовним в силу п.9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 р. за N 399/2839, яка діяла на час укладення договору, відповідно до якого біржовий договір купівлі-продажу визнано правовстановлюючим документом, а згідно ст.15 Закону "Про товарну біржу" реєстрація договору на біржі прирівнювалась до нотаріального оформлення (підтвердженням цьому є реєстрація спірного договору в БТІ). При цьому продавець будинку не оспорював після спливу значного часу виконання угоди сторонами.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про доведеність вимог позивача за наявності письмового підтвердження укладання сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, який хоча і не посвідчено нотаріально, але виконано сторонами, за неможливості нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Згідно положень ч. 1 ст.30 ЗК, яка діяла на час укладення договору, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

У постанові від 11 лютого 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію про загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Отже, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_2 . Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за відповідачем на підставі державного акта, у зв`язку з чим позивач не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

Відтак, до ОСОБА_1 перейшла земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 , в силу закону і на якій розміщено належне йому будинковолодіння. При цьому, те, що позивач не посвідчив перехід права на землю жодним чином не вплинуло на наявність в нього права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що отримавши право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, позивач набув і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивач просив з відповідача не стягувати.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товарна біржа «Смарагд Південь», про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на присадибну земельну ділянку задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 12 липня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у формі торгового біржового контракту №265-п, зареєстрований в Снігурівському представництві товарної біржі "Смарагд Південь".

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 згідно з державним актом, виданого 27 березня 1995 року Снігурівською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 13 травня 1993 року №130, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №347.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи.

Повне рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова