КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 754/75/17
Головуючий у першій інстанції - Бабко В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17 квітня 2019 року, просила суд виділити майно в спільній частковій власності, в натурі, а саме: виділити ОСОБА_2 у власність кімнату номер 10, площею 11,9 м. кв., що становить 13/100 частини квартири номер АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 виділити в натурі у власність кімнату номер 9 площею 18,1 м. кв., що становить 19/100 частини квартири номер АДРЕСА_1 . Стягнути грошову компенсацію в розмірі 56 445 грн в якості компенсації за житлову площу 3,1 м. кв., яку недоотримано позивачем ОСОБА_2 у власність внаслідок виділення майна в натурі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи та оплати судового збору.

Позивач вказувала, що сторонам належить на праві власності в рівних частках кімнати номер 9 та номер 10 в квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира є комунальною і складається з 7 окремих кімнат, інші 5 кімнат є окремими житловими одиницями, тому інтереси їх власників ніяким чином не стосуються цього позову.

ОСОБА_2 зазначала, що кімнати номер 9 та номер 10 також відокремлені одна від одної, мають окремі виходи до коридору загального користування, і тому є окремими житловими одиницями, які можна виділити в натурі.

Вказувала, що між даними сторонами вже мав місце судовий спір щодо поділу спірних кімнат і було укладено мирову угоду, за якою визначено порядок користування, а саме виділено у користування позивачу кімнату номер 10 - площею 11,9 м. кв., а відповідачу - кімнату номер 9 - площею 18,1м.кв. Позивач бажає припинити спільне часткове володіння цими кімнатами, виділити свою кімнату в натурі та стати одноособовим власником кімнати номер 10 . Також, позивач бажає отримати від відповідача грошову компенсацію за недоотриману площу в результаті поділу майна в натурі, так як відповідачу залишиться у особисту власність кімната на 7 м. кв. більша ніж та, що відійде позивачу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Виділено у власність ОСОБА_2 в натурі кімнату номер 10 , площею 11,9 кв. м, що становить 13/100 частини квартири АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_1 в натурі кімнату номер 9 , площею 18,1 кв. м, що становить 19/100 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56 455 грн грошової компенсації як різницю між вартістю виділеної в натурі кімнати номер 10 та вартістю &frac12; частини у праві власності кімнат номер 9 та номер 10 в квартирі АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 903,61 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Апелянт вказує, що судом було порушено процесуальні законодавство та майже через рік прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_2 , що не передбачена діючим ЦПК України та подана після проведення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Разом з тим, позивач фактично змінила предмет позову та збільшила свої позовні вимоги.

Апелянт зазначає, що позивачем не було наведено посилання на норму права, що передбачає стягнення з відповідача грошової компенсації за різницю між виділеними в натурі частками, а в оскаржуваному рішенні суд не припинив право власності ОСОБА_1 на 13/200 частин квартири, що належить йому на підставі договору дарування та не припинив право власності позивача на 19/200 частин спірної квартири.

ОСОБА_1 вважає, що проаналізувавши усі обставини справи та оцінюючи надані докази в їх сукупності, враховуючи, що спірна квартира не підлягає поділу в натурі, оскільки не передбачає варіанти виділення сторонам ізольованих приміщень, не може використовуватись як окремі квартири та не можливо переобладнати цю квартиру в такі квартири, порушення позивачем вимог ЦПК України при подачі уточненої позовної заяви, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність підставі для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

20 листопада 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , відповідно до якого вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному з`ясуванні обставин справи, а тому просила залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Позивач вказує, що судом вірно встановлено обставини справи, зокрема, що запропонований позивачем варіант виділу сторонам кімнат номер 9 та номер 10 технічно можливий, однак площа приміщення запропонована до виділу ОСОБА_2 не відповідає належній їй площі у відповідності до розміру часток. Тому, оскільки в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд вірно стягнув з нього відповідну грошову компенсацію.

Апелянт зазначає, що пропонувала ОСОБА_1 укласти мирову угоду та виділити йому в натурі меншу за площею кімнату номер 10 площею 11,9 кв. м. та відповідно компенсувати йому вартість різниці площі, що визначено у висновку експерта № СЕ-1202-1-1018.18, проте відповідач ОСОБА_1 відмовився і від такого варіанту також.

Вважає, що твердження апелянта щодо порушення позивачем вимог ЦПК України про зміну предмету позову не відповідають дійсності, оскільки для розрахунку грошової компенсації, яка складатиме різницю між вартістю виділеної в натурі кімнати номер 10 та вартістю Ѕ частини у праві власності необхідні спеціальні знання, це питання було поставлено на вирішення судової будівельно-технічної експертизи. Саме тому після ознайомлення з висновком експерта № СЕ-1202-1-1018.18 позивачем й було уточнено розмір грошової компенсації, а предмет позову не змінювався та вчинено ці процесуальні дії було на стадії підготовчого провадження на якому, відповідно до ст. 197 ЦПК України суд, серед іншого, вирішує питання про призначення експертизи та заслуховує уточнення позовних вимог.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшла заява про затвердження мирової угоди, в тексті якої сторони погодили наступні умови:

Ми, позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_1 , що є сторонами у цивільній справі №754/75/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, яка розглядається Київським апеляційним судом з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, виходячи з того, що між сторонами склався усталений порядок користування житловими приміщеннями: кімнатою №9 площею 18,1 кв.м., що становить 19/100 частин квартири та кімнатою №10 площею 11,9 кв.м., що становить 13/100 частин квартири АДРЕСА_1 , керуючись ст.207 ЦПК України, домовились про укладення мирової угоди на таких умовах:

1. Припинити спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на кімнату № 9 площею 18,1 кв.м., що становить 19/100 частин квартири та кімнату № 10 площею 11,9 кв.м., що становить 13/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

2. Виділити у власність ОСОБА_2 кімнату № 10 площею 11,1 кв.м., що становить 13/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

3. Виділити у власність ОСОБА_1 кімнату №9 площею 18,1 кв.м., що становить 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

4. Позивач ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 56 455 грн (п`ятдесяти шести тисяч чотирьохсот п`ятдесяти п`яти гривень) грошової компенсації як різниці між вартістю виділеної в натурі кімнати № 10 площею 11,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та вартістю Ѕ частини у праві власності кімнат №9 площею 18,1 кв.м., та № 10 площею 11,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

5. Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 в розмірі 903,61 грн (дев`ятсот три гривні шістдесят одна копійка) покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Дана мирова угода складена в 3-х примірниках, по одному для кожної із сторін і для Київського апеляційного суду.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, дійшла висновку про задоволення заяви про затвердження мирової угоди з таких підстав.

Відповідно до частини 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із статтею 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині ( п.3 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Сторонам по справі роз`яснено наслідки закриття провадження у справі та невиконання мирової угоди, передбачені статтями 207, 208 ЦПК України.

Колегія суддів, дослідивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Керуючись ст.ст. 206-208,255,373,374 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену 23 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі №754/75/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, за умовами якої сторони домовились про укладення мирової угоди на таких умовах:

1. Припинити спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на кімнату № 9 площею 18,1 кв.м., що становить 19/100 частин квартири та кімнату № 10 площею 11,9 кв.м., що становить 13/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

2. Виділити у власність ОСОБА_2 кімнату № 10 площею 11,9 кв.м., що становить 13/100 долі квартири АДРЕСА_1 .

3. Виділити у власність ОСОБА_1 кімнату № 9 площею 18,1 кв.м., що становить 19/100 долі квартири АДРЕСА_1 .

4. Позивач ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 56 455 грн (п`ятдесяти шести тисяч чотирьохсот п`ятдесяти п`яти гривень) грошової компенсації як різниці між вартістю виділеної в натурі кімнати № 10 площею 11,9 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та вартістю Ѕ частини у праві власності кімнат №9 площею 18,1 кв.м., та № 10 площею 11,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

5. Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 в розмірі 903,61 грн (дев`ятсот три гривні шістдесят одна копійка) покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року визнати нечинним.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повторне звернення до суду із позовом із тих самих підстав про той самий предмет не допускається.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв