Ухвала

27 липня 2020 року

м. Київ

справа № 592/13260/18

провадження № 61-10825ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 12 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Сумське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 12 червня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 27 лютого 2020 року в даній цивільній справі визнано неподаною і повернуто заявнику.

21 липня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сумського апеляційного суду від 12 червня 2020 року, в якій просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та повернути справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не наводить підстав, зокрема, які норми матеріального права чи процесуального права порушено судом апеляційної інстанції та при оцінці доводів касаційної скарги не встановлено, що рішення касаційного суду ухвалене за наслідками розгляду його скарги буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, саме у застосуванні у подібних справах (правовідносинах) конкретних норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393, частиною другою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 12 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Сумське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький