Справа №242/4098/20
Провадження №2/242/1452/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

встановив:

Позивач 29.09.2020 року звернулася до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона працювала техніком 1 категорії Колійного ремонтно-механічного заводу Дебальцеве державного «Донецька залізниця». 31.08.2016 року позивача звільнено. Відповідач розрахунок із позивачем не провів та заборгованість по заробітній платі складає 5007,82 грн. Просив суд стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 року у розмірі 50073,82 грн.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Клопотань про розгляд справи з викликом учасників справи до суду не надходило.

Представник відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» відзиву на позов не надано.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця», що підтверджує копія трудової книжки серії НОМЕР_1 .

З 02.09.2013 року позивача переведено техніком 1 категорії до дільниці колійних машин у Калійному ремонтно-механічному заводі Дебальцеве «Державного підприємства «Донецька залізниця» (запис №11 трудової книжки серії НОМЕР_1 ).

Також, трудова книжка серії НОМЕР_1 містить запис, що Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Підставою зазначено Закон України від 23.02.2012 №4442 VІ, постанову Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200.

01.03.2016 року до трудової книжки позивача внесено запис №13, де зазначено, що «Колійний ремонтно-механічний завод Дебальцеве» державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Підставою зазначено наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 №303, наказ 1/оо від 31.08.2016.

ОСОБА_1 звільнено 17.07.2017 року на підставі п. 1 ст40 КЗпП України за скороченням штату, про що свідчить запис №14 трудової книжки НОМЕР_1 . Підставою зазначено наказ від 10.07.2017 року №7772/ДН-ОС.

На підтвердження наявності заборгованості нарахованої, але не сплаченої заробітної плати за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 5007,82 грн. позивачем надано довідку№723/3 від 13.04.2020 року. Дану довідку видано виробничим підрозділом «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання.

Відповідачем у позові про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є роботодавець з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Позивач свої вимоги пред`являє до Державного підприємства «Донецька залізниця».

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач перебувала у трудових відносинах з виробничим підрозділом «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод», що є структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно з даними, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Державне підприємство «Донецька залізниця» () перебуває у стані припинення.

Згідно з даними, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що регіональна філія «Донецька залізниця» є відокремленим підрозділом АТ «Укрзалізниця» .

Запис про звільнення позивача у зв`язку із скорочення штату внесено регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» , що вбачається печатки проставленої у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

З наданих позивачем доказів вбачається, що згідно з наказом №1/ос від 31 серпня 2016 року виробничого підрозділу «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод», що є структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що у зв`язку із реорганізацію «Донецького підприємства Донецька залізниця» продовжено дію безстрокових трудових договорів у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 01 вересня 2016 року, зокрема з ОСОБА_1 , техніком 1 категорії.

З довідки, виданої виробничим підрозділом «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» №723/3 від 13.04.2020 року, вбачається, що заборгованість по заробітній платі виникла за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 5007,82 грн. коли позивач перебувала у трудових відносинах з виробничим підрозділом «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Отже, правовідносини у даній справі виникли між ОСОБА_1 та юридичною особою АТ «Укрзалізниця», оскільки «Дебальцевський колійний ремонтно-механічний завод» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» не є юридичною особою, а є виробничим підрозділом АТ «Укрзалізниця».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ДП «Донецька залізниця» не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Позивач до суду із клопотанням про проведення судового засідання за його участю не надавав, а тому суд позбавлений можливості роз`яснити процесуальні права та обов`язки учасників справи, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема щодо заміни неналежного відповідача у справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов