Справа № 2-129/11
Провадження № 2/461/10/20
У Х В А Л А

31.07.2020 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р., секретар судового засідання Береза П.Р., розглядаючи матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про примусове виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

в провадження судді Галицького районною суду м. Львова Волоско І.Р. надійшли матеріали цивільної справи №2-129/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про примусове виселення без надання іншого житлового приміщення.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2020 року, суддею обрано Волоско І.Р.

Вивченням матеріалів позовної заяви та долучених до неї документів встановлено, що предметом даного спору є виселення з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також встановлено, що в моєму провадженні, як судді Сихівського районного суду м. Львова, перебувала цивільна справа № 2-77/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП МБТІ та ЕО про встановлення факту проживання та прийняття спадщини, визнання права власності на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 та грошових вкладів в Ощадбанку України №6313, скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на 1/3 частину вказаного житлового будинку, визнання права власності на добудову.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2006 року, за результатами розгляду справи, яке ухвалювалося мною у позові відмовлено.

Вказане рішення оскаржено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.05.2007 р. рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2006 р. залишено без змін.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачі вказують на те, що вони являються власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2006р. (справа №2-77/06) та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.05.2007р.

Таким чином, мною, як головуючим у справі № 2-77/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП МБТІ та ЕО про встановлення факту проживання та прийняття спадщини, визнання права власності на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 та грошових вкладів в Ощадбанку України №6313, скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на 1/3 частину вказаного житлового будинку, визнання права власності на добудову, досліджувались обставини, які прямо стосуються правовідносин, що є предметом дослідження у даній справі, які заявлені в ній як підстави та предмет позову і таким мною вже була надана правова оцінка.

Зазначені обставини можуть вказувати сторонам на наявність сформованої позиції головуючого на предмет спору і характер цих правовідносин, та породити сумніви у моїй неупередженості.

За даних обставин, з метою усунення усіх сумнівів щодо неупередженості судді, головуючим заявлено про самовідвід від участі у розгляді даної цивільної справи.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України визначено, порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу . Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною восьмою цієї ж статті визначено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений

Зважаючи на те, що головуючим в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП МБТІ та ЕО про встановлення факту проживання та прийняття спадщини, визнання права власності на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 та грошових вкладів в Ощадбанку України №6313, скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на 1/3 частину вказаного житлового будинку, визнання права власності на добудову (справа №2-77/06) досліджувались обставини, які стосуються правовідносин, що є предметом дослідження у даній справі, такі обставини заявлені як підстави та предмет позову в даній справі та таким була надана правова оцінка, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що наявність такого факту може викликати у сторін сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Зокрема дана обставина може вказувати на те, що в судді вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин сторін.

Виходячи із норм п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, з метою забезпечення об`єктивності розгляду справи, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості головуючого у результатах її розгляду, його упередженості чи необ`єктивності, запобігання виникнення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, приходжу до висновку, що самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -

у х в а л и в:

самовідвід головуючого судді Волоско І.Р. від участі від розгляду цивільної справи №2-129/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про примусове виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Відвести суддю Волоско І.Р. від участі у розгляді цивільної справи №2-129/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про примусове виселення без надання іншого житлового приміщення.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.Р.Волоско.