Справа № 346/5058/19
Провадження № 2/346/372/20
17 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді: П`ятковського В. І.
за участю секретаря: Жмендак І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано 25 січня 2003 року виконкомом Рунгурської сільської ради ОСОБА_1, право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за № 681. Однак, нерухоме майно побудоване ними за час шлюбу, тому кожному з них належить по 1/2 частині будинковолодіння.
Зазначають, що відповідач, ОСОБА_3 є їх сином і проживав разом із ними в зазначеному будинку з часу вселення до 2007 року, коли одружився і перейшов проживати до своєї дружини в с. Слобода Коломийського району.
Однак, на даний час відповідач в господарстві дружини не проживає, шлюб між ними розірвано та у нього існує значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в зв"язку з чим за поданням Державного виконавця його оголошено у розшук.
Вказують, що місце перебування відповідача їм не відоме, а його реєстрація у зазначеному будинку позбавляє їх, як власників, права в повній мірі розпоряджатись своїм майном.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації у вищевказаному будинку і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування ним.
В судове засідання позивачі не з"явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити та не заперечили щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку по зареєстрованому місцю проживання.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Взявши до уваги заяву представника позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , про що 25 січня 2003 року виконавчим комітетом Рунгурської сільської ради видано свідоцтво про право власності на жиловий будинок на підставі рішення Рунгурської сільської ради № 13 від 27 квітня 1989 року (а.с.6).
Зазначений житловий будинок збудований позивачами у шлюбі, а тому згідно вимог ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України (в редакції 1970 року, яка діяла на час завершення будівництва) дане майно є спільною сумісною власністю подружжя і, виходячи з рівності часток, кожному з них належить по 1/2 частині будинковолодіння.
Також в шлюбі у позивачів народились діти : ОСОБА_3 , 1986 року народження та ОСОБА_5 , 1989 року народження.
У 2007 році ОСОБА_3 одружився та перейшов проживати у господарство своєї дружини в с. Слобода Коломийського району. Сімейне життя не склалось і на даний час шлюб між ними розірвано, а у відповідача існує не погашена заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в зв"язку з чим Державним виконавцем оголошено його розшук.
Згідно довідки об"єднаної територіальної громади села Рунгури Печеніжинської селищної ради № 1051 від 15 жовтня 2019 року у вказаному будинковолодінні окрім позивачів зареєстровані сини : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_7 та онук ОСОБА_8 (а.с. 8).
З тексту позовної заяви та акту комісії посадових осіб с. Рунгури за участю сусідів позивачів від 15 жовтня 2019 року видно, що зазначений житловий будинок відповідач добровільно покинув у 2007 році і з того часу у ньому не проживає. Також у будинку відсутні і його особисті речі.
В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності по місцю реєстрації, без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачів, як власників житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, а житлове приміщення в якому відповідач продовжує бути зареєстрованою покинуте ним добровільно і з того часу пройшло більше одного року, то суд вважає за можливе позов задовольнити.
На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 5, 264, 265, 268, 280-285, 354, 355 ЦПК України суд,
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення складено 21 січня 2020року.
Суддя П`ятковський В. І.