Провадження № 2/127/4750/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свій позов мотивував тим, що між ним та Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 10.07.2018 року на підставі наказу №381-к від 09.07.2018 року виникли трудові відносини. У трудових відносинах сторони перебували до 03.09.2019 року.

03.09.2019 року на підставі наказу №555-к від 22.08.2019 року позивача було звільнено з посади заступника начальника служби юридично-договірної КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до ст. 38 КЗпП України.

При звільненні відповідач не виконав вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КзпП України, проте відповідач проігнорував вимоги ст. 47 КЗпП у повному обсязі, а саме не здійснив повний розрахунок з позивачем у день звільнення, що вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку, відповідно до якої повний розрахунок з позивачем було проведено 16.09.2019 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Своїми діями відповідач порушив ст. 43 Конституції України. Також, відповідач не виконав вимоги ст. 117 КЗпП України і не виплатив позивачу суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом з метою захисту його порушених прав.

Згідно з ухвалою суду від 06.06.2019 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження одержав 17.12.2019 р., відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав.

Позивач подав заяву від 10.01.2020 р. про зменшення позовних вимог, в якій зазначив про те, що 10.12.2019 р. на його картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 5416, 36 грн., і враховуючи податки, позивачу було виплачено 6728,40 грн. Позивач просить зменшити розмір позовних вимог на 6728,40 грн.

Представник відповідача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи - платіжного доручення №1 від 10.12.2019 р. про перерахування ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 5416,36 грн.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами КЗпП України.

10.07.2018 року на підставі наказу №381-к від 09.07.2018 року виникли трудові відносини. У трудових відносинах сторони перебували до 03.09.2019 року.

03.09.2019 року на підставі наказу №555-к від 22.08.2019 року позивача було звільнено з посади заступника начальника служби юридично-договірної КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до ст. 38 КЗпП України.

При звільненні відповідач не виконав вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, проте відповідач проігнорував вимоги ст. 47 КЗпП, а саме не здійснив повний розрахунок з позивачем у день звільнення, що вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку, відповідно до якої повний розрахунок з позивачем було проведено 16.09.2019 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Своїми діями відповідач порушив ст. 43 Конституції України.

Відповідач не виконав вимоги ст. 117 КЗпП України і не виплатив позивачу суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата для визначення розміру компенсації працівнику за нормами ст. 117 КЗпП України обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували місяцю, в якому проведено звільнення. Відповідно до положень розділу III цього Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у такому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховується компенсація за невикористану відпустку. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховується допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 11246,04 грн., виходячи з наступного розрахунку: за два місяці, що передують дню звільнення позивач відпрацював 35 днів, оскільки на КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» на період між опалювальними сезонами встановлюється чотириденний робочий тиждень, загальна сума заробітної плати за останні два місяці, що передують дню звільнення, складає 30277,78 грн., що вбачається з довідки форми ОК-5.

Розмір середньоденної заробітної плати визначається наступним чином: 30277,78 грн. : 35 відпрацьованих дні, що дорівнює 865,08 грн.

Позивач був звільнений із займаної посади 03.09.2019 року, а повний розрахунок з ним Відповідач здійснив 16.09.2019 року, тобто затримка розрахунку при звільненні складає 13 днів. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, суму середньоденної заробітної плати множиться на кількість днів затримки і отримується сума середнього заробітку, що підлягає стягненню (865,08 грн. х 13 днів затримки = 11246,04 грн.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

10.12.2019 року на картковий рахунок позивача відповідачем була зарахована сума в розмірі 5416,36 грн., а з врахуванням податків позивачу було виплачено 6728, 40 грн., в зв`язку з чим позивач подав заяву про зменшення позовних вимог. Сума до стягнення складає 11246,04 грн. - 6728,40 грн. = 4517,64 грн.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,19,47,116,117 КЗпП України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», юридична адреса: вул. 600 річчя, 13, м. Вінниця, 21100, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4517,64 грн. та у відшкодування витрат із сплати судового збору 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Рішення суду складено 14.01.2020 р.

Суддя