ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6329/20 Справа № 199/538/20 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.09.2019 року на підставі наказу № 49-к ФОП ОСОБА_2 від 06.09.2019 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду перукаря в салон «Spa Day».

21 серпня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір №06, відповідно до якого ОСОБА_1 з 25.08.2019 року по 25.08.2019 рік проходить навчання перукарському мистецтву у м.Москві Російської Федерації, у ТОВ «Андербраш».

Відповідно до п. 2.1.2 договору оплату навчання здійснює замовник, тобто позивач по справі ФОП ОСОБА_2 . У свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 у п. 2.2.5. договору взяла на себе зобов`язання відпрацювати на підприємстві позивача після закінчення професійного навчання не менш як 18 місяців.

За невиконання цього обов`язку у п.3.2.1. передбачено, що відповідачка повинна відшкодувати витрати, пов`язані із навчанням, у розмірі 13 900,00 гривень, зокрема у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначений цим договором, за власним бажанням або з ініціативи замовника, за виключенням випадків, передбачених пунктом 1 ст.40 КЗпП України або стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи працівником.

Відповідно до договору, позивачка ФОП ОСОБА_2 24.08.2019 року склала направлення та видала розпорядження про направлення на навчання ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 відповідно до направлення пройшла професійне навчання, що підтверджується відміткою про прийняття на навчання, підписану ТОВ «Андербраш» та наказом від 21.08.2019 року про зарахування до складу навчальної групи. Безпосередньо за навчання позивачем було сплачено 25 000,00 російських рублів, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Також позивачка зазначила, що взяла на себе не лише витрати на навчання, але і супутні витрати проживання та проїзд відповідно до п.2.1.3 договору.

06 вересня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір №08, відповідно до якого ОСОБА_1 із 10.09.2019 року по 12.09.2019 року проходить навчання перукарському майстерству «Салонний креатив» у м.Севастополі (АР Крим), у ІП ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2.1.2 договору оплату навчання здійснює замовник, тобто позивач по справі ФОП ОСОБА_2 . У свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 у п. 2.2.5. договору взяла на себе зобов`язання відпрацювати на підприємстві позивача після закінчення професійного навчання не менш як 4 місяці.

За невиконання цього обов`язку у п.3.2.1. передбачено, що відповідачка повинна відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням у розмірі 18 800,00 гривень, зокрема у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначений цим договором, за власним бажанням або з ініціативи замовника, за виключенням випадків, передбачених пунктом 1 ст.40 КЗпП України або стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи працівником.

Відповідно до договору, позивачка ФОП ОСОБА_2 06.09.2019 року склала направлення та видала розпорядження №8 про направлення на навчання ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 відповідно до направлення пройшла професійне навчання, що підтверджується відміткою про прийняття на навчання, підписану ІП Верещагіним Юрієм Анатолійовичем. Безпосередньо за навчання позивачем було сплачено 20 000,00 російських рублів, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №28 від 10.09.2019 року. Також позивачка зазначила, що взяла на себе не лише витрати на навчання, але і супутні витрати проживання та проїзд відповідно до п. 2.1.3 договору.

Також 06 вересня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір №10, відповідно до якого ОСОБА_4 з 16.09.2019 року по 21.09.2019 року проходить навчання за курсом «Колористика Lebel1» від Анни Пинес у м.Одесі, у ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2.1.2 договору оплату навчання здійснює замовник, тобто позивач по справі ФОП ОСОБА_2 . У свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 у п.2.2.5. договору взяла на себе зобов`язання відпрацювати на підприємстві позивача після закінчення професійного навчання не менш як 7 місяців.

За невиконання цього обов`язку у п.3.2.1. передбачено, що відповідачка повинна відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням у розмірі 22 100,00 гривень, зокрема у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначений цим договором, за власним бажанням або з ініціативи замовника, за виключенням випадків, передбачених пунктом 1 ст.40 КЗпП України або стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи працівником.

Відповідно до договору, позивачка ФОП ОСОБА_2 06.09.2019 року склала направлення та 14.09.2019 року видала розпорядження №10 про направлення на навчання ОСОБА_4 та надала їй кошти у розмірі 22 100,00 гривень на навчання, що підтверджується видатковим касовим ордером №10.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання за вищевказаними договорами відпрацювати визначений термін, відповідачка ОСОБА_1 припинила виходити на робоче місце. У зв`язку з цим, актом №2 від 30.10.2019 року встановлено факт відсутності відповідачки на робочому місці. Як наслідок, ОСОБА_1 було звільнено за прогул наказом №56-к від 31.10.2019 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулася до суду із позовом та просила стягнути із ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму витрат, пов`язаних із навчанням, у розмірі 54 800,00 грн., а також судові витрати (а.с.4-8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму витрат, пов`язаних з навчанням, у розмірі 54 800,00 грн., судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн., а всього 55640 гривень 80 копійок (а.с.50-51).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

За приписами ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції ( підсудності) іншого суду.

Згідно наявних в матеріалах справи анкетних даних відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 21 травня 2018 року.

З огляду на викладене справа підсудна Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

На вказане вище Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська увагу не звернув та розглянув справу по суті з порушенням правил підсудності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За приписами ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З матеріалів справи вбачається, що справу було розглянуто в спрощеному позовному провадженні та ОСОБА_1 належним чином не була повідомлена про розгляд справи. Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем з поважних причин не було заявлено про непідсудність справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд за встановленою законом підсудністю, за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 , до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідачкою за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1261,20 грн, який відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПУ України слід стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 378, 382 ЦПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року - скасувати, справу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261, 20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: