Справа № 606/2022/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

21 грудня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивачки, в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що 07 липня 2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина має певні захворювання та відповідні медичні рекомендації щодо їх лікування, та є інвалідом з дитинства. На даний час відповідач проживає окремо від сім`ї. Дочка ОСОБА_5 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням та не надає допомоги на утримання дружини. Враховуючи вказані обставини, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25 листопада 2020 року, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 21 грудня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Барилко С.М. в судове засідання не з`явились, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 07 липня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 07 липня 2018 року, актовий запис №1097.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 04 вересня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №19.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 07 липня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1097 розірвано.

Відповідно до довідки, виданої ЦНАП Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області від 02 вересня 2020 року за № 52, ОСОБА_6 проживає разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» у дитини виявлено ряд хвороб, зокрема поставлено діагноз: вроджені вади розвитку, атрезія стравоходу, вродженні вади нирок, ознаки серцево-судинної недостатності, частково порушені функції дихання та ін. Дитині рекомендовано планову консультацію в НДСЛ «Охмадит», спостерігатися у дитячого хірурга, невролога,уролога, кардіолога, педіатра. Зроблено заключення ЛКК КНП «ТОДКЛ» ТОР № 8 від 16.01.2020, згідно якого підлягає оформленню на одержання державної соціальної допомоги дітям-інвалідам терміном до вісімнадцяти років.

ОСОБА_1 одержує допомогу при народженні дитини з 01 серпня 2019 року 31 серпня 2022 року, державну соціальну допомогу на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років на ОСОБА_5 з 21 січня 2020 року по 29 серпня 2037 року, що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Козівської РДА від 11 грудня 2020 року №04.1/955, від 21 вересня 2020 року №04.1/679, від 21 вересня 2020 року №04.1/678.

Інших доходів позивач не має, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, яка потребує постійного догляду через наявність у неї інвалідності.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи наведене вище, а також вік та стан здоров`я дитини (інвалід з дитинства), суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 у користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2020 року (дня пред`явлення позову) до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки, в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частин першої, другої та четвертої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до статті 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В силу вимог частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини четвертої статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 85 Сімейного кодексу України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною інвалідом з дитинства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що відповідач працевлаштований і отримує заробітну плату чи пенсію, та у його власності перебуває нерухоме майно чи транспортні засоби, сторони суду не надали.

Разом з тим, відповідач є молодою особою, працездатного віку, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, в розмірі 1000 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1000 грн на її утримання щомісяця, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи з 23 вересня 2020 року (дня подання позовної заяви).

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 4, 12, 141, 247, 265, 430 ЦПК України, статтями 75, 80, 84, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп. щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи з 23 вересня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 21 грудня 2020 року.

Суддя А.В.Мельник