Справа № 361/8264/18
Провадження № 2/361/212/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.42-43), зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року у цивільній справі №361/4826/14-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки майна задоволено повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 в сумі 240 100 гривень, а також судові витрати в сумі 5401 гривень. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.02.2016 р.

У позивача дуже тяжка фінансова ситуація, оскільки на сьогоднішній момент він повністю в боргах та не має можливості зразу виплатити борг за Ѕ частку квартири ОСОБА_2 , хоча з нього примусово стягується частина заробітної плати на погашення боргу.

Колишня дружина подала на нього позовну заяву (сума позову 95 762,00 грн.) до Дніпровського районного суду м. Києва (ухвала про відкриття провадження по справі №755/14925/18) про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 р. у цивільній справі №361/4826/14-ц.

Після розлучення, вже 8 років він постійно знаходиться у стані розгляду судових справ, при тому, що колишня дружина вже як 2 роки виїхала на постійне місце проживання до Криму та отримала громадянство Російської Федерації. Дітей він не бачить та не знає, де вони знаходяться. Натомість, вчасно та в повній мірі сплачує аліменти, а в результаті того, що колишня дружина без його згоди продала йому половину квартири в Броварах та витребувала кошти в розмірі вартості квартири (245 тис. грн.) в кінці травня 2018 року в нього арештували також і заробітну карточку. Він не може нормально жити та отримувати хоча б половину свої заробітної плати.

Єдине джерело погашення боргу це є продаж квартири АДРЕСА_1 , але позивач цього зробити не може, оскільки половина квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва па право власності, виданого Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 17 березня 2015 року № 34996745.

Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відмовляється реєструвати на його ім`я квартиру АДРЕСА_1 , оскільки в рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 р. у цивільній справі №361/4826/14-ц року сказано тільки про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації Ѕ квартири.

Зазначав, що ним на погашення боргу особисто сплачено відповідно до квитанцій суму в розмірі 95,4 тис. грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на підставі свідоцтва на право власності від 17.03.2015 р. на ім`я ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначали, що позивач одноосібно користувався спірною квартирою, порушуючи права відповідача, на продаж вперше виставлено нерухоме майно позивача (1/2 частина господарчої комори). Позивач просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири, але ще не виплатив відповідачу компенсацію за Ѕ частку спірної квартири. Позивач уникає зарахування зустрічних однорідних вимог та подає неправомірні і необґрунтовані скарги у виконавчому провадженні для уникнення продажу Ѕ частки господарчої комори, щоб не виплачувати ОСОБА_2 борг за Ѕ частку квартири.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2012 року поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 60 грн. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2012 року (а.с.8-14).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 240 100 грн., а також судові витрати в сумі 5401 грн. (а.с.3-4).

З доданих позивачем ОСОБА_1 квитанцій вбачається, що на погашення боргу за виконавчим листом №2/361/37/15 від 01 березня 2016 року, ним було сплачено суму в розмірі 38003,00 грн., зарахувати суму за квитанцією (дублікат) №0.0..1 від 22.02.2019 р. не виявилось можливим у зв`язку із нечитабельністю зазначеної в ній суми в результаті накладення печатки фінансової установи (а.с.46).

04 квітня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 було подано до Дніпровського районного суду м. Києва позов до ОСОБА_1 про припинення зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за виконавчим листом №761/15506/13-ц від 04.02.2014 р. та рішенням від 31 січня 2019 року в справі №761/4878/16-ц на загальну суму в розмірі 196 369,51 грн. та зарахування зустрічної однорідної вимоги строк виконання якої настав відповідно до виконавчого листа №2/361/37/15 від 01.03.2016 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 245501,00 грн. (а.с.48-58).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року в справі №755/14925/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 02.02.2016 р. по 21.09.2018 р. інфляційні витрати в розмірі 76351 грн., три проценти річних за порушення виконання боргового зобов`язання у розмірі 19411 грн. та судовий збір в сумі 957,62 грн., а всього на суму 96719,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 03 квітня 2019 року, 18 вересня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано відповідний виконавчий лист (а.с.70,86-90).

Відповідно до листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві №58383 від 06.11.2019 р., станом на 06 листопада 2019 року на депозитний рахунок відділу коштів, стягнутих з боржника за вищевказаним виконавчим листом, не надходило (а.с.80).

У Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області станом на 29.10.2019 р. на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №51129698, до складу якого входить виконавче провадження №50455087 по виконанню виконавчого листа №2/361/37/15 від 01.03.2016 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості Ѕ квартири АДРЕСА_1 , в сумі 240100 грн., а також судовий збір у розмірі 5401 грн.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки належних доказів виконання позивачем судових рішень про стягнення з нього на користь відповідача боргу позивачем не надано, а судом не здобуто.

На підставі викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 18, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 350, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський