Провадження № 2-о/127/159/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Вінницької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документа, а саме свідоцтва про право власності від 25.02.1993 року, ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року.

Підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло була довідка про склад сім`ї, в якому померла зазначена як « ОСОБА_3 ». При перекладі на українську мову в свідоцтві про право власності була допущена помилка та зазначено « ОСОБА_2 », тоді як згідно з українським правописом правильним є переклад « ОСОБА_2 ».

З метою врегулювання цієї ситуації заявником було направлено заяву від 02.03.2020 року до виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням внести зміни в свідоцтво про право власності від 25.02.1993 року в частині зміни з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.03.2020 року помилок в частині написання відомостей про співвласників квартири у свідоцтві допущено не було, та роз`яснено, що ОСОБА_1 має право оскаржити цю відповідь у судовому порядку.

У зв`язку із вище зазначеним заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановленням факту належності документа, а саме свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року, ОСОБА_2 .

Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.02.1991 року №106 квартиру АДРЕСА_1 було передано у приватну власність ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного рішення було видано свідоцтво про право власності на житло від 25.02.1993 року, відповідно до якого співвласниками квартири є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Згідно з рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 12.08.1992 року ОСОБА_2 є членом сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року.

Підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло була довідка про склад сім`ї, в якому померла зазначена як « ОСОБА_3 ». При перекладі на українську мову в свідоцтві про право власності була допущена помилка та зазначено « ОСОБА_2 », тоді як згідно з українським правописом правильним є переклад « ОСОБА_2 ».

Правильність перекладу « ОСОБА_2 » підтверджується також свідоцтвом про смерть від 12.04.1993 року.

Через невідповідність правовстановлюючих документів, а саме помилці при зазначенні прізвища, імені та по батькові ОСОБА_2 в свідоцтві заявник не в змозі оформити спадщину.

З метою врегулювання цієї ситуації заявником було направлено заяву від 02.03.2020 року до виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням внести зміни в свідоцтво про право власності від 25.02.1993 року в частині зміни з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.03.2020 року помилок в частині написання відомостей про співвласників квартири у свідоцтві допущено не було, та роз`яснено, що ОСОБА_1 має право оскаржити цю відповідь в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його право на одержання спадщини. .

Керуючись ст. ст.4, 76-81, 89, 263-265, 293, 315,319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності від 25.02.1993 року на житло, а саме квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23.07.2020 р.

Суддя