Справа № 346/723/20
Провадження № 22-ц/4808/817/20
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Горейко М.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського районного суду від 13 травня 2020 року в складі судді Махно Н.В., ухвалене в м. Коломия, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 08 травня 2016 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 лютого 2018 року розірвано. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року з ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 800,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що законом збільшено мінімальний розмір аліментів та змінився матеріальний стан відповідача, просила змінити розмір аліментів визначений рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року та стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Рішенням Коломийського районного суду від 13 травня 2020 року позов задоволено.

Змінено розмір стягуваних аліментів, присуджених рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2017 року.

Зобов`язано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 430,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 840,80 грн судового збору.

Стягнення аліментів зобов`язано розпочати з часу набрання цим рішенням суду законної сили, і проводити до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2017 року по справі № 346/2718/17 відкликано.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач не надала доказів на підтвердження покращення зміни його матеріального стану.

Вказує, що присуджений йому розмір аліментів згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року відповідає чинному законодавству, зокрема мінімальному прожитковому мінімуму на дитину віком до 6 років.

Суд першої інстанції здійснив розгляд справи у його відсутності, хоча він надсилав заяву про відкладення розгляду справи. Крім того, жодних доказів вручення йому судової повістки у матеріалах справи немає, що було причиною для відкладення розгляду справи, оскільки це була перша його неявка в суд.

Вказує, що середньостатистичний розмір аліментів становить 1 669,75 грн, однак він для нього є великим, оскільки виїхати на сезонні роботи за кордон на даний час є проблематично. Крім того, на спростування вимог позовної заяви про покращення матеріального становища він надав докази, що за ним не зареєстровано жодного транспортного засобу.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення по справі.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України сторонами не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статі 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину, а сплата відповідачем аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 800,00 грн щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 лютого 2018 року розірвано (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 батьками якого є сторони по справі (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2016 року) (а.с. 6).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 800,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 16 квітня 2019 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно відповіді територіального сервісного центру №2641 регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 20 травня 2020 року за ОСОБА_1 транспорті засоби у територіальних сервісних центрах не зареєстровані (а.с. 56).

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 , вимога про збільшення розміру аліментів обґрунтовується, крім зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і зміною матеріального стану ОСОБА_1 .

Разом з тим, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї.

Як на підставу зміни матеріального стану ОСОБА_1 позивач посилається на те, що він придбав два мотоцикла. Проте на спростування даного доводу ОСОБА_1 надано суду довідку територіального сервісного центру №2641 від 20 травня 2020 року про те, що за ним транспорті засоби у територіальних сервісних центрах не зареєстровані.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 систематично виїжджає на роботу у Чеську Республіку, де отримує стабільний високий дохід не підкріплені належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що зміна законодавства України, яким визначено розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а зміну матеріального стану платника аліментів позивач не довела, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального права, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Коломийського районного суду від 13 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко