Справа №639/5497/18
Провадження №2/639/814/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Єрьоміна А.О., Панікарук В.В., Хараман Д.І., Безбородько І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Селезень С.В., Полякової В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 65 545, 11 грн., а також три проценти річних від простроченої суми відшкодування у розмірі 12 819, 25 грн., а всього 78 364, 36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 квітня 2012 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив вирок по справі №1- 2/2012р., яким визнав відповідача ОСОБА_3 винним і засудив за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 1 ч. 2 ст. 115 із застосуванням ст.69 Кримінального кодексу України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком суд також стягнув із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4 350,00 грн матеріальних збитків та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. До того ж, зазначеним вироком суд звернув в рахунок відшкодування потерпілому, ОСОБА_4 , матеріальних та моральних збитків, шляхом передачі потерпілому, ОСОБА_4 , речових доказів, а саме: грошові кошти в сумі 5300,00 шарів США.

10 жовтня 2012 року Апеляційним судом Харківської області видано виконавчий лист №1-12/2012р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди - 350,00 грн. та моральної шкоди - 100 000,00 грн. Зазначений виконавчий лист пред`явлено для примусового виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 18.10.2012 старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ Чикаловим І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №35072454.

22.01.2014 року позивач отримав, в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків грошові кошти в сумі 4 900,00 доларів США, що по курсу НБУ (1 дол. США = 7, 993 грн.), що станом на 22.01.2014 р. становило 39 165,70 грн. Залишок боргу становить 61 54,30 грн.

В червні 2014 року Жовтневим ВДВС ХМУЮ були перераховані на користь позивача грошові кошти у розмірі 9 033,91грн. Залишок боргу становить 52 150,38 грн.

Позивач зазначає, що на даний час, боржником рішення суду залишається невиконаним. В Міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області на примусовому виконанні перебуває вищезазначене виконавче провадження.

Так, на думку позивача, у нього є всі правові підстави для стягнення з відповідача на свою користь трьох відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 65 545, 11 грн., три відсотки річних від простроченої суми відшкодування у розмірі 12 819, 25 грн., а всього 78 364, 36 грн. (сімдесят вісім тисяч триста шістдесят чотири гривні 36 копійок)

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 783, 64 грн. (сімсот вісімдесят три гривні 64 копійки) (т. 1, а.с. 52-53, 54-58)

10 грудня 2019 року ОСОБА_3 , в особі свого представника, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

У своїй заяві представник заявника, також просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки про існування рішення відповідачу по справі стало відомо лише 22.11.2019 року, коли копія рішення була отримана представником відповідача в приміщенні суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

Прийнято заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання в провадження судді Труханович В. В. Призначено справу до розгляду в судове засідання. (т. 1, а.с. 117-118)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання правонаступника позивача - ОСОБА_1 . (т. 1, а.с. 124-126)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання скасовано.

Цивільну справу № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання призначено до розгляду в судове засідання. (т. 1, а.с. 194-196)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 травня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, вул. Москалівська, б. 58) інформацію про суму залишку нестягнутої суми боргу за ВП № 35072454 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Харківської області №1-12/2012, виданого 10.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 100 350, 00 грн., станом на 01.10.2018 року (розрахунок залишку заборгованості). (т. 1, а.с. 244-245)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2020 року клопотання представників відповідача про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, вул. Москалівська, б. 58) розрахунок залишку нестягнутої суми боргу за ВП №35072454 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Харківської області № 1-12/2012 виданого 10.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 100 350, 00 грн. станом на 01.01.2018 року з урахуванням квитанцій, що були надані державному виконавця та з урахуванням всіх сум, що надходили від ОСОБА_3 по вказаному виконавчому провадженню в період з 10.10.2012 року по 01.10.2018 року. (т. 2, а.с. 36-37)

02 листопада 2020 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Позивач та її представник ОСОБА_2 , який діє на підставі Довіреності від 08.01.2020 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Представники відповідача адвокати Селезень С.В., яка діє на підставі Ордеру від 18.01.2020 року та ОСОБА_6 , яка діє на підставі Ордеру від 07.05.2020 року в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що матеріали справи не містять у собі жодних доказів на підтвердження позовних вимог, просили суд застосувати строк позовної давності. В подальшому надали заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та його представників.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2012 року, зокрема, «… ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання, з застосуванням ст. 69 України, у вигляді 7 /семи / 6 шести / місяців позбавлення волі….»

«…цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 350 гривень в рахунок стягнення матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.»… (т. 1, а.с. 6-13)

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Чикалова І.В. від 18.10.2012 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-12/2012, виданого 10.10.2012 року Апеляційним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 100350 грн. (т. 1, а.с. 14)

Як вбачається з листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18.09.2018 року № 50894, в провадженні відділу перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №35072454 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Харківської області № 1-12/2012 виданого 10.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 100 350, 00 грн.

З 22.04.2014 року в рахунок погашення заборгованості враховуються отримані стягувачем грошові кошти в сумі 4 900, 00 доларів США, що по курсу НБУ (1 дол. США = 7, 993 грн.) станом на 22.01.2014 року становило 39 165, 70 грн. Залишок боргу становить 61 184, 30 грн.

На рахунок обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС ХМУЮ надійшли грошові кошти у розмірі 10 000, 00 грн., які після розподілу перераховані стягувачу, ОСОБА_4 , відповідно до платіжного доручення № 689 від 30.05.2014 року у розмірі 9 033, 91 грн. Залишок нестягнутої заборгованості становить 52 150, 39 грн. (т. 1, а.с. 15)

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти суми заборгованості, посилаючись на те, що борг відповідачем частково сплачувався, що підтверджується копіями квитанцій. Відповідач неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби з проханням перерахувати йому борг, на підставі вищезазначених квитанцій, але цього зроблено не було. (т. 1, а.с. 110-114, 205-206, 234-235, 236)

В свою чергу, як вбачається з відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.09.2020 року № 110739, перевіркою бази даних АСВП та матеріалів виконавчого провадження було встановлено, що залишок боргу за виконавчим провадженням № 35072454 з примусового виконання виконавчого листа № 1-12/2012 від 10.10.2012 року виданого Апеляційним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) заборгованості у розмірі 100 350, 00 грн.. згідно раніше наданих відповідей та враховуючи перевірку надходжень на депозитний рахунок відділу станом на 01.01.2018 рік становила 52 150, 39 грн. Залишок заборгованості за вказаним виконавчим провадженням станом на 15.09.2020 року згідно матеріалів виконавчого провадження становить 52 150, 39 грн. (т. 2, а.с. 44)

Так, судом було достовірно встановлено, що на момент звернення позивача до суду та на теперішній час залишок заборгованості відповідача складає 52 150, 39 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підтверджених вироком суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 має грошове зобов`язання перед ОСОБА_4 , що підтверджується вироком Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2012 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 350 гривень в рахунок стягнення матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04.02.2019 року, актовий запис № 2000. (а.с. 86)

Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 07.10.2000 року у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 469. (а.с. 85)

07.08.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до зазначеного свідоцтва спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначеного у свідоцтві є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: нестягнутої суми боргу за виконавчими провадженнями, відкритими Міжрайонним ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 35072454 у сумі 52 150,39 гривень та ВП № 58653984 у сумі 78364,36 гривень. Належність зазначених вище сум спадкодавцю стверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2019 року по справі № 639/5497/18. (а.с. 88-89)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні - задоволено.

Замінено стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 58653984 відкритому 25.03.2019 року Міжрайонним ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області, щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2019 року по справі № 639/5497/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 78 364,36 гривень.

Відповідно до п. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається із положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України передбачено, що у разі припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, ОСОБА_1 є правонаступником - ОСОБА_4 .

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Так, розмір штрафних санкцій нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України становить 3 % річних 12 819, 25 грн., інфляційні витрати - 58 570, 10 грн.

Розрахунок 3% річних:

За період з 03.04.2012 року по 22.01.2014 року. Сума боргу складає 100 350, 00 грн. Отже, 3% річних за цей період становлять: 100 350, 00 грн. х 659 календарних днів х 3% річних : 365 календарних днів в році = 5 435, 39 грн.

За період з 23.01.2014 року по 27.05.2014 року. Сума боргу складає 61 184, 30 грн. Отже, 35 річних за цей період становлять: 61 184, 30 грн. х 125 календарних днів х 3% річних : 365 календарних днів в році = 628, 60 грн.

За період з 28.05.2014 року по 20.09.2018 року. Сума боргу складає 52 150, 39 грн. Отже, 3% річних за цей період становлять: 52 150, 39 грн. х 1576 календарних днів х 3% річних : 365 календарних днів в році = 6 755, 26 грн.

Таким чином, загальна сума 3% річних за неналежне виконання зобов`язання станом на 20.09.2018 року становить 5 435, 39 грн. + 628, 60 грн. + 6 755, 26 грн. = 12 819, 25 грн.

Розрахунок інфляційних витрат:

За період з 03.04.2012 року по 22.01.2014 року. Сума боргу складає 100 350, 00 грн. Середній індекс інфляції за цей період становить: травень 2012 0,997, червень 2012 0,997, липень 2012 0,998, серпень 2012 0,997, вересень 2012 1,001, жовтень 2012 1, 000, листопад 2012 0,999, грудень 2012 1, 002, січень 2013 1, 002, лютий 2013 0, 999, березень 2013 1,000, квітень 2013 1,000, травень 2013 1,001, червень 2013 1,000, липень 2013 0,999, серпень 2013 0,993, вересень 2013 1,000, жовтень 2013 1, 004, листопад 2013 1,002, грудень 2013 - 1, 005, січень 2014 1, 002 = 0, 9979 або 99, 79%. Отже, інфляційні збитки за вказаний період відсутні.

За період з 23.01.2014 року по 27.05.2014 року. Сума боргу складає 61 184, 30 грн. Середній індекс інфляції за цей період становить: лютий 2014 1,006, березень 2014 1,022, квітень 2014 1,033, травень 2014 1, 038, червень 2014 1, 010 = 1, 1134 або 111, 4%. Отже, інфляційні збитки за цей період становлять: 61 184, 30 грн. х 111, 4 % - середній індекс інфляції за період 61 184, 30 грн. = 6 975, 01 грн.

За період з 28.05.2014 року по 20.09.2018 року. Сума боргу складає 52 150, 39 грн. Середній індекс інфляції за цей період становить: липень 2014 1,004, серпень 2014 1,008, вересень 2014 1,029, жовтень 2014 1,024, листопад 2014 1,019, грудень 2014 - 1, 030, січень 2015 1,031, лютий 2015 1,053, березень 2015 1,108, квітень 2015 1,140, травень 2015 1,022, червень 2015 1,004, липень 2015 0,999, серпень 2015 0,992, вересень 2015 1,023, жовтень 2015 0, 987, листопад 2015 1,020, грудень 2015 - 1, 007, січень 2016 1,009, лютий 2016 0,996, березень 2016 1,010, квітень 2016 1,035, травень 2016 1,001, червень 2016 0,998, липень 2016 0,999, серпень 2016 0,997, вересень 2016 1,018, жовтень 2016 1,028, листопад 2016 1,018, грудень 2016 - 1, 009, січень 2017 1,011, лютий 2017 1,010, березень 2017 1,018, квітень 2017 1,009, травень 2017 1,013, червень 2017 1,016, липень 2017 1,002, серпень 2016 0,999, вересень 2017 1,020, жовтень 2017 1,012, листопад 2017 1,009, грудень 2017 - 1, 010, січень 2018 1,015, лютий 2018 1,009, березень 2018 1,011, квітень 2018 1,008, травень 2018 1,000, червень 2018 1,000, липень 2018 1,000, серпень 2018 0,993, вересень 2018 1,000 = 2, 1231 або 212, 31 %. Отже, інфляційні збитки за цей період становлять: 52150, 39 грн. х 212, 31 % - середній індекс інфляції за період 52 150, 39 грн. = 58 570, 10 грн.

Отже, загальна сума інфляційних збитків за невиконані зобов`язання станом на 20.09.2018 року ( без урахування інфляції за вересень) становить: 6 975, 01 грн. + 58 570, 10 грн. = 65 545, 11 грн.

Представники відповідача 02 листопада 2020 року надали суду заяву про застосування строків позовної давності.

Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, судовим розглядом було встановлено, що про порушення свого права позивач дізналася з моменту ухвалення Апеляційним судом вироку від 02.04.2012 року, яким, зокрема, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 350 гривень в рахунок стягнення матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

До суду з зазначеною позовною заявою позивач звернулася 01.10.2018 року, про що свідчить вхідний штам канцелярії суду.

Враховуючи те, що обов`язок сплати трьох відсотків річних та інфляційних витрат є триваючим зобов`язанням, яке існує до виконання рішення суду, а судовим розглядом було встановлено, що рішення суду до теперішнього часу залишається невиконаним, то суд вважає, що позивачем не було пропущено строки позовної давності при зверненні до суду.

Однак, зважаючи на тривалість зобов`язання, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість відповідно до ст. 625 УК України за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року, тобто в межах строків позовної давності, про що було заявлено представником відповідача.

Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 19 160, 37 грн., три відсотки річних від простроченої суми відшкодування у розмірі 4 702, 11 грн., а всього 23 862, 48 грн.

Розрахунки за період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року на заборгованість в розмірі 52 150, 39 грн.

Три відсотки річних за 1097 днів становлять 4 702, 11 грн. за відповідним розрахунком.

Формула розрахунку трьох відсотків річних (сума боргу 52 150, 39 грн.) х 3% річних х кількість днів прострочення 1 097 день : 365 днів / 100) = 4 702, 11 грн.

Інфляційні нарахування з 01.10.2015 р. по 01.10.2018 р. складають 19 160,37 грн.

Індекс інфляції за весь період = 1.3674061 (жовтень 2015 р. - 98.7%, листопад 2015 р. - 102%, грудень 2015 р. - 100.7%, січень 2016 р. - 100.9%, лютий 2016 р. - 99.6%, березень 2016 р. - 101%, квітень 2016 р. - 103.5%, травень 2016 р. - 100.1%, червень 2016 р. - 99.8%, липень 2016 р. - 99.9%, серпень 2016 р. - 99.7%, вересень 2016 р. - 101.8%, жовтень 2016 р. - 102.8%, листопад 2016 р. - 101.8%, грудень 2016 р. - 100.9%, січень 2017 р. - 101.1%, лютий 2017 р. - 101%, березень 2017 р. - 101.8%, квітень 2017 р. - 100.9%, травень 2017 р. - 101.3%, червень 2017 р. - 101.6%, липень 2017 р. - 100.2%, серпень 2017 р. - 99.9%, вересень 2017 р. - 102%, жовтень 2017 р. - 101.2%, листопад 2017 р. - 100.9%, грудень 2017 р. - 101%, січень 2018 р. - 101.5%, лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%).

Таким чином, суд приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із ставки судового збору, яка діяла на момент подачі позову (01.01.2018 року 704, 80 грн.)

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 11, 257, 267, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 19 160, 37 грн., три відсотки річних від простроченої суми відшкодування у розмірі 4 702, 11 грн., а всього 23 862, 48 грн. (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят дві гривні 48 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03.12.2016 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24.12.2020 року.

Суддя В. В. Труханович