КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/3335/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1758/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюк В.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у березні 2018 рокуПАТ КБ «Приватбанк», яке надалі змінило назву на АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 60 594,09 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 24.06.2015 відповідач підписав заяву № б/н, відповідно до умов якої отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 %, (42 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 02.03.2018 утворилася заборгованість у сумі 60 594,09 грн, з яких 24 636,27 - заборгованість за тілом кредиту, 7 588,46 грн - відсотки за користування кредитом, 25 007,74 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 861,62 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку є складовою частино кредитного договору та відповідач погодився з такими Умовами. Судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.04.2019 по справі 356/1635/16-ц, та правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, від 28.03.2019 у справі 428/2873/17, від 17.04.2019 у справі № 666/388/16-ц. Встановивши, що банк надав кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав для відмови в задоволенні позову та допустив грубе порушення норм банківського кредитування, що наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг. Суд не врахував, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Судом не враховано ст. 169 Кодексу європейського договірного права - акта міжнародної приватно - правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права, щодо необхідності сплати боржником процентів по кредиту. Судом також не враховано положення ст. 1048, 1069 ЦК України та ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Вважає, що ними надані достатні докази для задоволення позову та суд безпідставно послався на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки у даній справі відповідач не оспорював умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.06.2015 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 02.03.2018 складає 60 594,09 грн, з яких 24 636,27 - заборгованість за тілом кредиту, 7 588,46 грн - відсотки за користування кредитом, 25 007,74 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 861,62,58 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не довів факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України закредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що позивачем не доведено, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мали на увазі сторони, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Відповідач підписав анкет - заяву від 24.06.2015 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Дана заява не містить даних про те, яка картка видана відповідачу, не вказано ні ліміту кредитування, ні умов кредитування, ні строку дії картки.

До позовної заяви додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у яких вказано, що існує чотири види карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна Gold». Всі види карток мають різні умови щодо тарифів, процентів, штрафів. З якою метою позивач надав зазначений доказ, з урахуванням того, що згідно із заявою - анкетою відповідач не отримував будь - який вид картки «універсальна» позивач у апеляційній скарзі не зазначає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однієюіз засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод коженмає право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільнесудочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, на яких умовах надано кредитні кошти та як відбувалося зарахування коштів, внесених відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.

Згідно з контррозрахунком, який, як вказує відповідач, складено ним на підставі даних, наданих позивачем, отримано у вигляді кредиту від банку 58 109,30 грн, а внесено на погашення кредиту 65 424 грн. Позивачем такий контрозрахунок не спростовано. Із наданої виписки по рахунку не вбачається на погашення яких саме платежів позивач зараховував кошти, сплачені відповідачем. Натомість з розрахунку заборгованості, складеному банком вбачається, що відповідачу нараховувалися відсотки за користування коштами, штрафні санкції та комісія. Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору, на тих умовах, на які посилається позивач та зазначає, що Умови він не підписував та з ними його ознайомлено не було.

Відповідно до висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 за відсутності доказів про те, що відповідач достовірно знав при укладенні договору про розмір процентів за користування кредитом та розмір інших платежів, які можуть бути стягнуті при виконанні договору (пеня, комісія, штрафи) підстави для стягнення таких коштів відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд мав застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.04.2019 по справі 356/1635/16-ц, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц, від 28.03.2019 у справі 428/2873/17, від 17.04.2019 у справі № 666/388/16 колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки у даній справі відповідачем не підписано Умови. За висновками ж, викладеними у вищезазначених постановах договір, укладений шляхом підписання анкети - заяви є договором приєднання, проте у цих висновках не вказано, що особа, яка отримує банківські послуги не повинна при підписанні анкети - заяви підписувати Умови, на яких такий договір укладається.

Оскільки за матеріалами справи відповідач Умови не підписував та заперечує проти того, що умови, на які посилається позивач, між ними були узгоджені при підписанні анкети - заяви, то суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом, у розмірі, визначеному самим позивачем, пені, комісії, штрафів є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки у договорі не визначений розмір процентної ставки за користування кредитними коштами право на отримання таких процентів може виникати лише за правилами ст. 1048 ЦК України. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відтак доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення процентів на підставі ст. 1048 ЦК України суперечать положенням ч. 1 ст. 12 ЦПК України, оскільки таких вимог у суді першої інстанції не заявлено.

Колегія суддів вважає доводи апелянта про те, що рішення суду суперечить ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» безпідставними, оскільки саме на позивачеві лежить обов`язок викласти умови договору такими, щоб вони були зрозумілими для споживача та надати споживачеві повний розрахунок сукупної вартості кредиту. До того ж, як зазначалося вище позивач не позбавлений права заявити вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за ст. 1048 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Постанову складено 21.01.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик