Провадження № 2/750/68/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні автогаражем та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

13.09.2019 позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - автогаражем АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити вказаний гараж від свого майна, речей і предметів.

10.10.2019 ОСОБА_3 через канцелярію суду подала зустрічний позов до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в сумі 3850 доларів США, які були сплачені за розпискою від 12.06.2018 року в рахунок проданого їй гаража АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 31.10.2019 об`єднано в одному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні автогаражем, третя особа - ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, третя особа - ОСОБА_1 , для їх спільного розгляду та присвоєно спільний номер справа №750/10501/19, провадження 2/750/2366/19.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала.

Представник ОСОБА_3 первісний позов визнала, зустрічний підтримала.

Представник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення первісного та зустрічного позовів та просив застосувати принцип справедливості при вирішенні первісного та зустрічного позовів.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 12.07.2005, посвідченого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою державним нотаріусом Теза О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1683 та 13.07.2005 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_7 передала ОСОБА_8 у власність цегляний гараж АДРЕСА_1 , площею 20,7 кв.м. в автокооперативі АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті під літерою А-1, який належав їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Чернігівської міськради 07.07.2005 за реєстраційним номером 11310046, що підтверджувалось Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації (інвентарний № 3723) 07.07.2005 за №7712066 (а.с. 5-6).

На підставі Свідоцтва про зміну імені, серія якого НОМЕР_2 від 21.09.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, прізвище позивача за первісним позовом ОСОБА_1 було змінено на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим 22.12.2010 йому був виданий паспорт із зміненим прізвищем (а.с. 9,10-11).

Наприкінці 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_1 з проханням надати йому у тимчасове безоплатне користування гараж АДРЕСА_1, домовившись, що він звільнить гараж на першу вимогу, який був наданий останньому в користування.

В подальшому позивач за первісним позовом дізнався, що його гаражем користується інша особа - відповідач ОСОБА_3 та її автомобіль знаходиться в ньому.

Довідкою голови правління автокооперативу №6 від 22.06.2019 підтверджено той факт, що автогаражем АДРЕСА_1 користується ОСОБА_3 (а.с.12).

Зібравши відповідну інформацію ОСОБА_1 двічі звертався до ОСОБА_3 з проханням звільнити його гараж, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що власником гаражу є він, та що він не надавав згоди ОСОБА_5 на передачу гаражу іншим особам і не давав згоду відповідачу на користування відповідачем його автогаражем.

Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст.317, ст.319, ст.321 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На письмові вимоги ОСОБА_1 звільнити гараж в добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 не надала відповіді і не звільнила гараж.

Враховуючи вище викладене, а також те, що позов визнано представником відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні ОСОБА_1 автогаражем АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити автогараж АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Таким чином з відповідача на користь позивача з урахуванням складності справи, слід стягнути 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

У червні 2016 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 3850 доларів США в рахунок сплати за продаж гаражу АДРЕСА_1, що підтверджується оригіналом розписки від 12.06.2018 року (а.с. 71).

12.06.2018 ОСОБА_5 звернувся до голови правління АК №6 з заявою про виключення останнього з числа членів автокоорперативу №6 в зв`язку з припиненням членства у Всеукраїнській спілці автомобілістів, також даною заявою ОСОБА_5 підтвердив, що спадкоємців немає, ніхто претензій пред`являти не буде (а.с. 39).

В подальшому, згідно протоколу засідання правління автокоорперативу №6 від 27.06.2018 року № 3 ОСОБА_5 виключено із списків членів автокоорперативу №6 як колишнього члена гаражного кооператива та прийнято замість нього в члени автокоорперативу №6 ОСОБА_3 (а.с. 40).

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Статтею 1213 ЦК передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_5 безпідставно отримав від ОСОБА_3 3850 доларів США за гараж, який він відповідно до закону продати не міг, він був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , а перехід членства у автокооперативі не є укладенням договору купівлі-продажу у розумінні ст. 638 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3850 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 951 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні автогаражем, задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 автогаражем АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити автогараж АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 3850 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 951 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17.01.2020.

Суддя Л.В. Карапута