Провадження №2/521/589/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 лютого 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мурзенко М.В.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Міськзелентрест» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що наказом комунального підприємства "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" від 11.06.2018 р. № 192-к ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення комунального підприємства "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" з 12.06.2018 р. (а.с.6)
Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України з ОСОБА_1 укладено Договір про повну матеріальну відповідальність від 12.06.2018 р. № 163, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт товарно - матеріальні цінності, та за товарно - матеріальні цінності, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії Договору. (а.с.7)
Наказом від 01.08.2018 р. № 254-к ОСОБА_1 , в.о. гначальника Шевченківської виробничоьї дільниці з озеленення переміщено з 02.08.2018 року по 30.09.2018 року на посаду майстра Шевченківської виробничої дільниці з озеленення. (а.с.8)
Наказом по підприємству від 22.08.2018. № 147 було проведено інвентаризацію Шевченківської виробничої дільниці з озеленення КП "МСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" (а.с.9)
Відповідно до наказу № 334-к від 31.10.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади майстра зеленого господарства Шевченківської виробничої ділянки з озеленення відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.(а.с.16)
17.10.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про звільнення за власним бажанням. Враховуючи, що добровільно відшкодувати завдану підприємству шкоду ОСОБА_1 відмовляється, вказану суму позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За наявності відповідних підстав і умов, матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. А відповідно до вимог ст. 131 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, а працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства та вживати заходів щодо запобігання шкоди.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
В судовому засіданні встановлено, що з відповідачем був укладений договір 12.06.2018 р. № 163 про повну матеріальну відповідальність.
Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (з наступними змінами) (далі постанова),роз`яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.
Згідно із вимогами ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
За умовами п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли відповідно до законодавства на нього покладено таку відповідальність при виконання трудових обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що згідно акту приймання-передачі необоротних активів від 25.07.2018 р. відповідачу були передані зелені насадження, в т.ч. дерева та інші активи на загальну суму 2 807 655 грн. 40 коп., що підтверджується копією вказаного акту (а.с. 60-65).
При проведенні інвентаризації було виявлено нестачу майна підприємства рослин, на загальну суму 69 140 грн. 68 коп, що підтверджується копією протоколу інвентаризаційної комісії від 02.10.2018 р. (а.с. 10-15)
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода в сумі вартості втраченого майна в розмірі 69 140 грн. 68 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 141, 258, 260, 263 265, 280 ЦПК України, суд -
Позов Комунального підприємства «Міськзелентрест» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Міськзелентрест» (код ЄДРПОУ: 31185820) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.