справа № 631/34/20
номер провадження 2/631/429/20
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у з а б е з п е ч е н н і п о з о в у

29 липня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Ракової С. А.

розглянувши без повідомлення учасників справи в залі судових засідань № 1 приміщення суду заяву представника позивача - адвоката Оріщенко Наталії Сергіївни «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/34/20 (провадження № 2/631/429/20) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого за ордером діє адвокат Оріщенко Наталія Сергіївна, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «МЕЛИХІВСЬКЕ» «Про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого за ордером діє адвокат Оріщенко Н. С., до ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» «Про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі», в якому сторона позивача просить: стягнути з ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Мелихівка, вулиця Центральна, будинок № 284) на корить ОСОБА_1 суму боргу за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі від 04.06.2015 року у розмірі 8000000,00 гривень, поклавши судові витрати на відповідача.

16.07.2020 року представник позивача - адвокат Оріщенко Н. С. звернулась в суд із заявою «Про забезпечення позову», зареєстрованою за вхідним № 4169/20-вх., яку було отримано суддею Мащенко С. В. під особистий короткий розпис в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції тільки 27.07.2020 року у зв`язку із перебуванням в період з 22.06.2020 року по 24.07.2020 року включно у щорічній відпустці згідно із наказами № 02-06/26 та № 02-06/27 від 29.05.2020 року.

Зі змісту зазначеної заяви убачається, що підставою звернення позивача до суду із позовом до ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» «Про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі» є відмова відповідача від виконання своїх обов`язків щодо повернення позивачеві наданої їм фінансової допомоги із посиланням на необхідність вирішення цього питання на загальних зборах учасників товариства. При цьому є загроза зміни складу засновників, а тому підприємство не може гарантувати таке повернення в подальшому, оскільки Ухвалою Вищого адміністративного судУ України, постановленою 16.08.2016 року у справі № 2а-1751/11/2070 було здійснено поворот виконання Постанови Харківського окружного адміністративного суду у цій справі від 17.03.2011 року шляхом зобов`язання державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру запис про скасування запису від 22.04.2011 року про скасування реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» щодо ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року й зобов`язання державного реєстратора здійснити реєстраційну дію шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру по державній реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо вказаного підприємства станом на 01.11.2007 року. Зазначене свідчить про те, що станом на цю дату учасниками ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із розміром частки в статутному капіталі по 50% кожний. Статтею 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів віднесено прийняття рішень з фінансових питань діяльності товариства, зокрема, розподілу чистого прибутку, прийняття рішення про виплату дивідендів. Аналогічне положення закріплено й у статуті відповідача, де в пункті 4 розділу 15 «Прибуток товариства» зазначено, що направлення використання чистого прибутку визначається зборами учасників, при цьому не менше 25% чистого прибутку повинно направлятись на розвиток матеріально-технічної бази товариства. Тому зміна складу учасників беззаперечно призведе до зміни напрямів діяльності товариства і зміни порядку розподілу доходу й, оскільки борги виникли за іншим складом учасників, цей їх склад не буде зацікавлений у виплаті боргів, набутих за іншим, що призведе до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у справі про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача й унеможливить ефективний захист порушених прав позивача. Дійсність спору між сторонами не викликає сумнівів та доводиться доказами, долученими до провадження, зокрема, договором і банківською випискою, а тому ураховуючи відповідність заходів забезпечення позову його предмету, а також наявності фактичних обставин щодо їх невжиття просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та будь-яким іншим без виключення особам, які відповідно до законодавства мають право проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) до відомостей про юридичну особу, вносити записи про скасування записів, виключати раніше внесені записи щодо ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Мелихівка, вулиця Центральна, будинок № 284), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На обґрунтування заяви представник за ордером надав:

-копію статуту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «МЕЛИХІВСЬКЕ» (у новій редакції), затверджений зборами учасників товариства у 2007 році;

-копію статуту цього ж товариства (нова редакція), затвердженого рішенням Загальних зборів учасників у 2020 році;

-копії судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме:

1)ухвали від 16.08.2016 року та постанови від 15.10.2015 року Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/29589/15;

2)рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 року, постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.12.2019 року у справі № 922/561/19.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими судом, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали заяви та справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява представника позивача - адвоката Оріщенко Н. С. «Про забезпечення позову» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 зазначеної вище Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в ній, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 цієї ж статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

З роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», убачається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Діюче цивільне процесуальне законодавство визначає забезпечення позову як сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті воно є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

При цьому, оскільки вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

В той же час метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічний за своїм змістом висновок зроблений й колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові, прийнятій 21.08.2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

Отже, оцінюючи заяву, що розглядається, на відповідність зазначеним вимогам, а також приписам частин 1 та 6 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, обраний в ній вид забезпечення позову, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 150 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України, однак щодо нього є застереження, викладені у абзаці 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Також, Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. На підставі цього пункту з метою забезпечити виконання судового рішення в майбутньому можна накласти арешт також на випущені у будь-якій формі акції, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, оскільки такий арешт не зупиняє та не обмежує інші права учасників товариства, у тому числі право на участь в управлінні останнім, на одержання інформації про його діяльність і дивідендів.

Враховуючи наведене, суд:

а) бере до уваги судове рішення у виді ухвали, постановленої 16.08.2016 року Вищим адміністративним судом України у справі № К/800/29589/15, яким здійснено поворот виконання Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 року у справі № 2а-1751/11/2070 шляхом зобов`язання Державного реєстратора Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області внести до Єдиного державного реєстру запис про скасування запису здійсненого Державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації 22.04.2011 року про скасування реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» щодо ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року й зобов`язано Державного реєстратора Реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області здійснити реєстраційну дію шляхом внесення змін до Єдиного державного реєстру по державній реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо вказаного підприємства станом на 01.11.2007 року;

б) оцінює вид забезпечення позову, який просить вжити заявник представник позивача у справі адвокат Оріщенко Н. С., тобто заборона усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та будь-яким іншим без виключення особам, які відповідно до законодавства мають право проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) до відомостей про юридичну особу, вносити записи про скасування записів, виключати раніше внесені записи щодо ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Мелихівка, вулиця Центральна, будинок № 284), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

в) ураховує предмет спору у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого за ордером діє адвокат Оріщенко Н. С., до ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» «Про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі», в якому сторона позивача просить стягнути з ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Мелихівка, вулиця Центральна, будинок № 284) на корить ОСОБА_1 суму боргу за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі від 04.06.2015 року у розмірі 8000000,00 гривень, поклавши судові витрати на відповідача;

й приходить до переконання, що підстав для забезпечення позову саме таким шляхом, як просить заявник, не має, а тому у задоволенні заяви та забезпеченні позову слід відмовити

Постановляючи ухвалу суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»; статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 42, 46, 48, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, статтями 149, 150 - 151, 153, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 4 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 та пунктом 9 та 11 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Оріщенко Наталії Сергіївни «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/34/20 (провадження № 2/631/429/20) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого за ордером діє адвокат Оріщенко Наталія Сергіївна, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «МЕЛИХІВСЬКЕ» «Про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі» відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати заявнику представнику позивача за ордером - адвокату Оріщенко Наталії Сергіївні та позивачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Нововодолазький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко