Провадження № 2/205/572/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року Правобережне УСЗН Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 21 січня 2020 року поштою направлено документ, що підтверджує повноваження особи, якою було підписано позов, який надійшов до суду 22 січня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилався на те, що відповідача 06 лютого 2018 року було взято на облік Правобережним управлінням соцзахисту населення Дніпровської міськради як внутрішньо переміщену особу. 02 жовтня 2018 року він звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 була призначена щомісячна допомога у період з 02 жовтня 2018 року по 01 квітня 2019 року у розмірі 1 442 гривень щомісячно. Відповідач звертався до позивача із заявою на отримання допомоги також 29 березня 2019 року, за результатами розгляду якої йому було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у період з 02 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року у розмірі 1 442 гривень. За результатами проведеної 22 жовтня 2019 року вибіркової перевірки даних, наданих ОСОБА_1 , було встановлено, що будь-якої інформації про наявність житла, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення АТО та відповідного акту технічного стану відповідачем надано не було. Також, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інспекторами позивача було встановлено наявність у дружини відповідача ОСОБА_2 на праві власності, яке зареєстровано у встановленому законом порядку 03 квітня 2019 року, нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . При зверненні до управління для призначення соціальної допомоги 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 приховав даний факт. Надання відповідачем недостовірних відомостей вплинуло на отримання ним права на призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Таким чином, відповідачеві було виплачено надмірно бюджетні кошти за період з 01 травня 2019 року по 01 жовтня 2019 року у розмірі 7 256 гривень 52 коп. У добровільному порядку відповідач кошти не повернув. При цьому, на житловий будинок накладено лише заборону відчуження, оскільки основне зобов`язання не виконано у повному обсязі. На теперішній час будь-які спори щодо нерухомого майна відсутні. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на його користь 7 256 гривень 52 коп., а також судові витрати. Представник позивача у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив. У відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що житловий будинок було придбано його родиною та укладено договір іпотеки, на теперішній час його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та перебуває на його утриманні. Крім того, з нього також стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , та утримує дитину дружини від попереднього шлюбу, оскільки його батько помер. Вказав, що його дружина не є власником житлового будинку, оскільки відповідно до договору іпотеки вона не може ним розпоряджатися, а тільки теоретично зазначена власником і не може відчужувати його. За зазначеною адресою його родина не мешкала до жовтня 2019 року через те, що житлове приміщення не було придатним для проживання. Позивач необґрунтовано відмовив йому у призначенні допомоги, а вимоги про стягнення надмірно виплаченої допомоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № від 06 лютого 2018 року ОСОБА_1 взято на облік Управлінням соцзахисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради як внутрішньо переміщену особу (а.с. 10).

27 січня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (а.с. 13). Від даного шлюбу у них народилася малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

02 жовтня 2018 року відповідач звернувся до Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради із заявою про призначення йому щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 15).

На підставі цієї заяви позивачем прийнято рішення від 25 жовтня 2018 року про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги з 02 жовтня 2018 року по 01 квітня 2019 року у розмірі 1 442 гривень 00 коп. щомісячно (а.с. 17).

З відповідними заявами ОСОБА_1 про призначення йому щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, звертався до управління 29 березня 2019 року та 08 жовтня 2019 року (а.с. 18, 21).

Рішенням позивача від 09 квітня 2019 року відповідачеві було призначено допомогу у розмірі 1 442 гривень 00 коп. (а.с. 20), яка призначена на період з 02 квітня 2019 року і по 01 жовтня 2019 року.

22 жовтня 2019 року Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2019 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-232, ОСОБА_2 є власницею домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 24-25), право власності на який у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 101 (а.с. 26-27).

Розпорядженням Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 07 листопада 2019 року було утримано переплату з 01 травня 2019 року по 01 жовтня 2019 року (а.с. 28).

Повідомленням Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 20 листопада 2019 року, ОСОБА_1 повідомлено про припинення надання призначеної допомоги та про повернення надміру перерахованої допомоги переміщеним особам у розмірі 7 256 гривень 52 коп. (а.с. 29).

ОСОБА_1 працює на посаді лікаря ветеринарної медицини з 13 квітня 2018 року, його дохід за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року склав 28 040 гривень (а.с. 59).

ОСОБА_2 працює на посаді лікаря ветеринарної медицини з 01 лютого 2018 року у СПД ОСОБА_6 ; з 08 жовтня 2018 року по 08 серпня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 60).

03 квітня 2019 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 з метою забезпечення повного виконання зобов`язань було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 45-48).

ОСОБА_1 також має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64).

ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 63), батьком дитини є ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 65).

Відповідно до розрахунку надмірно виплачених коштів, наданого позивачем, розмір надмірно виплаченої державної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання склав 7 256 гривень 52 коп. (а.с. 28).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено.

Пунктом 2 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п. 11 зазначеного Порядку передбачено обов`язок уповноваженого представника сім`ї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 12 вказаного Порядку виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні для призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 був повідомлений про відмову в призначенні або припиненні виплат призначених допомог та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. В заяві про призначення соціальної допомоги відповідач власноруч ставив свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України, та одночасно дав згоду на збір інформації про сім`ю та доходи, що необхідно для призначення допомоги.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 при зверненні із заявою про призначення йому адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг було приховано факт перебування у власності родини домоволодіння АДРЕСА_1 , тому відповідачеві було призначено виплату допомоги, що мало наслідком незаконне отримання державної соціальної допомоги у період з 01 травня 2019 року по 01 жовтня 2019 року в розмірі 7 256 гривень 52 коп., яка підлягає поверненню до бюджету, а позовні вимоги задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що житловий будинок не належить його родині, а дружина є лише формально власником, оскільки укладено договір іпотеки. На підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2019 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-232, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За таких обставин, дружині відповідача належить право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який розташовано у м. Дніпрі.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 , що будинок не належить його родині спростовуються матеріалами справи, а твердження, що право власності у його дружини не виникло зводиться лише до його власної переоцінки доказів та тлумачення ЗУ «Про іпотеку» і норм ЦК України.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що він зобов`язаний утримувати сина дружини від попереднього шлюбу, оскільки його батько помер. Так відповідно до доказів, наданих до матеріалів справи, не вбачається, що у відповідача виникло таке зобов`язання (встановлення опіки, усиновлення), а утримання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснюється ОСОБА_1 за власної ініціативи. Крім того, ним не зазначено, чи призначено ОСОБА_2 виплату допомоги на утримання малолітнього сина у зв`язку із втратою годувальника.

Про примусове стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду доказів надано не було. Крім того, утримання дітей є обов`язком батьків, та на обсяг його прав на отримання соціальної допомоги жодним чином не впливає.

Також суд не приймає до уваги заяви ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про місце проживання відповідача з родиною не за місцем знаходження житлового будинку, належного родині ОСОБА_1 , оскільки ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено не фактичне проживання у належному житловому приміщення, а зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - житлового будинку або квартири.

За таких обставин, доводи, на які посилався відповідач як на підставу своїх заперечень, не знайшли свого підтвердження та були спростовані матеріалами справи.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 921 гривні 00 коп. (а.с. 1) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49068, м. Дніпро, вул. Трудова, буд. 1-а) незаконно отриману адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 травня 2019 року по 01 жовтня 2019 року у розмірі 7 256 (сім тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 52 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні, а всього 9 177 (дев`ять тисяч сто сімдесят сім) гривень 52 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: