Номер провадження: 22-ц/813/885/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Гірняк Л.А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі:

Представник позивача- ОСОБА_1 .

Відповідач- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6

-про визнання договору дарування житлового будинку недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

31.08.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих зазначав, що 13 березня 2008 року він уклав з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 договір дарування 2/3 частин житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Укладений договір дарування укладався з метою захисту цивільних прав його родини ( на випадок знесення будинку) у зв`язку з будівництвом нової дороги.

Одночасно позивач зазначає, що рідний брат жінки - ОСОБА_7 мав своє житло в АДРЕСА_2 , договір ним не підписаний.

Посилаючись на те, що договір дарування укладений в порушенні ст.69 СК України, так як реконструйовано в шлюбі та є спільним майном подружжя, укладений без створення правових наслідків, так як користування та участь у сплаті комунальних платежів продовжувались ним сплачуватись, ключі від будинку відповідачі не отримали, окремі рахунки за користування електроенергією, водою та каналізацією не укладались , а тому вважає його фіктивним та просить його визнати недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , відповідач по справі, ставиться питання про скасування рішення суду в частині договору дарування 2/9 частини будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з ухваленням нового рішення, яким визнати недійсним договір дарування 2/9 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 13 березня 2008 року посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року залишити без змін.

У відзиві ОСОБА_2 погодилась з апеляційною скаргою та просить скасувати рішення суду посилаючись на те, що договір дарування суперечить ст.203 ч.1,5 ЦК України.

У відзиві ОСОБА_5 просить рішення скасувати та визнати договір недійсним .

В судове засідання ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що договір дарування 2/3 частин спірного будинку її чоловіком є фіктивний, побудований в період шлюбу, є спільним майном подружжя та відчужений без її згоди.

Крім того стверджує, що її рідний брат - ОСОБА_9 був забезпечений житлом, передача будинку не відбулась, а тому районний суд помилково відмовив у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення посилаючись на те, що при укладені договору дарування сама апелянта була представником ОСОБА_7 та представляла його інтереси а тому була обізнана щодо укладення договору дарування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила задовольнити апеляційну скаргу зазначаючи, що договір дарування суперечить вимогам ст.203 ч.1 п.1,5 ЦК України.

У відзиві ОСОБА_5 просить рішення скасувати та визнати договір недійсним посилаючись на те, що ОСОБА_7 не бажав отримувати в дар спірний будинок у її доньки; та з ОСОБА_8 не підтримував відношення з 2004 року.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ :

Матеріалами справи встановлено, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_3 з одної сторони, та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з іншої сторони, був укладений договір дарування 2/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною О.О., зареєстрований в реєстрі за №1367.

Відчужувана частина житлового будинку належала позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 17 жовтня 2002 року за р. № 2-2550, та зареєстрований у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі № 140 доп., на сторінці № 102, реєстр за № 10110.

Сторона позивача зазначає, що в 2008 році будинок підпадав під знос у зв`язку з будування нової дороги, з метою захисту цивільних прав своєї родини, між сторонами був укладений фіктивний правочин договір дарування. Так, позивач зазначає, що всі сторони угоди не мали наміру настання та створення правових наслідків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 .

Після його смерті спадщина прийнята - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий залучений до участі в справі в якості 3-ї особи.

За правилами ст.13 частини1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип диспозитивності це передбачена нормами об`єктивного права можливість особи розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами або тільки процесуальними правами в межах, встановлених законом. Принцип диспозитивності означає також можливість осіб, за ініціативою яких може бути відкрите провадження у справі, визначати матеріальні і процесуальні межі судового захисту

Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги щодо договору дарування недійсним ОСОБА_3 заявлено до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ..

Вимоги до правонаступників ОСОБА_7 ,котрий помер, позивачем не заявлялись, його правонаступники не були залучені в якості відповідачів по справі та не наділені всіма правами, як сторона по справі.

Виходячи з того, що рішення суду ОСОБА_2 оскаржується в частині договору дарування укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його правонаступники не залучені в якості відповідачів по справі та в цій частині договір не був предметом позовних вимог в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга в частині визнання договору недійсним між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 не підлягає задоволенню.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що Европейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір дарування з ОСОБА_7 укладений 13 березня 2008 року представником котрого на підставі довіреності діяла сама апелянтка - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 до суду з заявою про визнання договору дарування від 13 березня 2008 року недійсним звернувся після спливу понад 10 років та після смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини смерті спадкодавця.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 являються його мати- ОСОБА_5 та син- ОСОБА_6 , які прийняли спадщину. Тому , звернення скаржника у спаві з апеляційною скаргою в частині визнання недійсним договору дарування укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 через 10 років після його укладення, за відсутності непереборних обставин щодо причин поважності пропуску строку, буде порушенням принципу правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata , згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися його перегляду.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість не переглядається.

З врахуванням вищезазначеного та у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України судова колегія апеляційну скарпгу залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367 ,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення,а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 21.01.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра