Справа № 211/2530/20
Провадження № 2-о/211/49/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 липня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М.,

заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - Маркози Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт постійного проживання його в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року , посилаючись на неможливість отримання ним паспорту громадянина України та відповідно, працевлаштуватись і створити родину. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг, де наразі і проживає. Його батьки українці, однак відомості про батька внесені до актового запису про його народження на підставі статті 135 СК України. Його матір перебувала в місцях позбавлення волі, отримати паспорт українського зразка не встигла, все життя користувалась паспортом тодішнього зразка УРСР, а 22.05.2014 вона померла. В 2006 році він закінчив Криворізьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 94 та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту, згодом вступив до ліцею, по закінченню якого працював на тимчасових роботах. Однак при намірі отримати паспорт отримав відмову міграційної служби у зв`язку з пропуском строку, відсутністю відомостей про матір, а саме її походження, відсутність у нього довідки про підтвердження громадянства,тощо. Тому враховуючи викладене, просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 06 травня 2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали.

Представник заінтересованої особи Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1 . Суду пояснила, що відділ не має правових підстав видати паспорт заявнику, оскільки він є особою без громадянства. Однак відділ має відомості про реєстрацію матері заявника ОСОБА_1 на території АДРЕСА_1 ) з 15.07.1986 року по 12.11.1996 р. , отже і на момент набрання ЗУ "Про громадянство України" чинності. Місцем проживання дитини до досягнення нею повноліття є місце проживання матері.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знала ОСОБА_4 , з нею були приятельскі стосунки. Вона зустрічалась з нею тоді, як та була вагітна, а потім народила хлопчика. Після народження ОСОБА_5 памятає, як зустріла її з дитиною у паркі, коли вперше святкували День незалежності України. Підтверджує, що на час народження заявника та до смерті , ОСОБА_4 проживала на території України, фактично весь час в м. Кривому Розі за виключенням часу, коли відбувала покарання за межами міста.

Вислухавши пояснення заявника, його предстаника, представника зацікавленої особи,свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, Україна (а.с. 8 - копія свідоцтва).

Матір`ю ОСОБА_1 зазначена ОСОБА_4 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 9-10 - копія витягу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 12 - копія свідоцтва).

Відповідно до картки реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з часу з 15.07.1986 року по 12.11.1996 р. вона була зареєстрована за адерсою: АДРЕСА_1 (а.с. 35-36).

Відповідно до довідки Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24.05.2019 № 201, ОСОБА_1 у 2006 році закінчив зазначений навчальний заклад та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту НОМЕР_2 видане 23.06.2006 (а.с. 11 - копія довідки).

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України.

Позивач вказував, що він не оформив своєчасно паспорт громадянина України, тому у нього виникли проблеми щодо працевлаштування, створення родини, отримання інших документів. Без встановлення спірного вказаного факту позивач не може отримати паспорт, тому просив задовольнити заяву.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами та показами свідка.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 30.04.2020 у справі № 133/2348/17 (61-40027св18).

Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) в неповнолітньому віці на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31 липня 2020 р.

Суддя Н.Г.Середня