Справа № 201/7006/20
Провадження № 2-з/201/127/2020
УХВАЛА

29 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод до нього,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод до нього.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить зупинити стягнення у виконавчому провадження № 59893268, яке здійснюється державним виконавцем Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі виконавчого листа № 2-378/11, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 05 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 210 932, 48 доларів США та заборгованість по відсоткам 128 521, 89 доларів США.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що предметом спору у зазначеній цивільній справі є визнання недійсним укладеного між ним та ПАТ «Кредитпромбанк» кредитного договору, який містить несправедливі умови та суперечить принципу сумлінності. На даний час здійснюється примусове виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. На думку заявника, в разі задоволення позову жодних підстав для стягнення суми заборгованості за виконавчим листом не буде. А отже є всі підстави для забезпечення позову, оскільки є ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Також позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову у даній справі, є визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод до нього. При цьому у провадженні Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 59893268 з примусового виконання виконавчого листа № 2-378/11, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 10 379 476, 91 грн.

Діючим цивільно-процесуальним законодавством передбачений вичерпний перелік видів забезпечення позову.

Як зазначено вище, позов, зокрема, забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оскільки позивачем не оскаржується виконавчий документ про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, зупинення стягнення у виконавчому провадженні, як вид забезпечення позову, передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, застосований бути не може.

В контексті п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України інший захід забезпечення позову, в даному випадку - зупинення стягнення у виконавчому провадженні фактично є зупиненням виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, ураховуючи заявлений предмет спору та підстави його обґрунтування, обраний позивачем вид забезпечення позову не може бути застосований до виниклих правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод до нього залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова