РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2020 рокуСправа №451/923/19
Провадження № 2/451/250/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю: позивача, представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/923/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

03 липня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 на праві приватної власності в цілому належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі, виданим виконкомом Дмитрівської сільради 02.12.1988 р. на основі рішення Радехівського райвиконкому №214 від 20.10.1988 р. та завіреним начальником Червоноградського МБТІ. Згідно записів в будинковій книзі та довідки №203 від 18.06.2019 р., виданої Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач - ОСОБА_2 , 1944 р.н., та дочка позивача - ОСОБА_3 , 1972 р.н. В довідці зазначено, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає. Факт, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 23.02.1973 р. ОСОБА_3 більше двадцяти років в будинку ОСОБА_2 не проживає, не навідується, витрат на утримання будинку не несе, не оплачує комунальні послуги, її особистих речей в будинку позивача немає. Той факт, що ОСОБА_3 , 1972 р.н., не проживає тривалий час (понад двадцять років) в будинку своєї матері по АДРЕСА_1 , підтверджує довідка Кривецького старостинського округу Радехівської міської ради Львівської області №204 від 18.06.2019 р. та акт обстеження житлових умов проживання жительки с. Криве Радехівського району Львівської області ОСОБА_2 №26 від 19.06.2019 р. Через те, що ОСОБА_3 зареєстрована у вищезгаданому будинку, в позивача виникли труднощі з оформленням субсидії на оплату житлово- комунальних послуг. А тому у позивача не залишається іншого виходу з ситуації, крім як звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Просить визнати відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про місце, час, розгляду судового засідання була повідомлена належним чином через офіційний сайт Радехівського районного суду Львівської області (а.с.38).

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Зміст ст.405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, від 2.12.1988 р., виданим виконкомом Дмитрівської сільради на основі рішення Радехівського райвиконкому №214 від 20.10.1988 р. та завіреним начальником Червоноградського МБТІ (а.с.9).

Згідно записів в будинковій книзі та довідки №203 від 18.06.2019 р., виданої Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач - ОСОБА_2 , 1944 р.н., та дочка позивача - ОСОБА_3 , 1972 р.н. ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає (а.с.10-19).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 23.02.1973 р. ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 (а.с.20).

З довідки №204 від 18.06.2019 року, видана Кривецьким старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_3 , 1972 р.н. зареєстрована в АДРЕСА_1 , але за даною адресою вже тривалий час не проживає і місце перебування її невідоме (а.с.21).

Згідно акта обстеження житлових умов проживання жительки с.Криве Радехівського району Львівської області гр.. ОСОБА_2 комісія в складі в.о старости Кривецького старостинського округу Радехівської міської ради Мох Світлани Володимирівни, діловода ОСОБА_4 та сусідів ОСОБА_5 ( проживає АДРЕСА_2 ) і ОСОБА_6 (проживає АДРЕСА_2 ) встановила, що гр. ОСОБА_2 -1944 року народження , проживає по АДРЕСА_1 у власному будинку. Дочка ОСОБА_3 , 1972 р.н. разом з матір' ю за даною адресою зареєстрована, але вже більше 20 років не проживає і місце перебування її невідоме (а.с.22).

Факт, що ОСОБА_3 , не проживає за вищевказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.42).

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше встановленого ст.405 ЦК України строку будинком АДРЕСА_1 без поважних причин не користується, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 7 лютого 2020 року.