Єдиний унікальний номер 233/4789/19
Номер провадження 22-ц/804/214/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі :

головуючого - судді - Мірути О.А.

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря судового засідання - Цимбала Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 233/4789/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року у складі судді Малінов О.С,-

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в якому просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 17269,11 грн., посилаючись на наступне. З 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року вона працювала табельником виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З березня 2017 року відповідач припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. Розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року склав 21657,79 грн. (за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 17269,11 грн.), що підтверджується довідкою, виданою за місцем роботи, яка не засвідчена печаткою, оскільки усі печатки із структурних підрозділів відповідача, що залишились на території, непідконтрольній органам державної влади України, були ним вилучені. Отримати від відповідача належним чином засвідчену довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати вона не може, оскільки первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (вул. Привокзальна м. Лиман Донецької області), куди вони були здані нею особисто в жовтні 2017 року. Добровільно сплатити заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 19967 гривень 33 копійки, без утримання податку та інших обов`язкових платежів. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а тому має право на гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці» право на заробітну плату, оскільки виконувала свої трудові обов`язки у повному обсязі.

Судом встановлено той факт, що при звільненні ОСОБА_1 належала до сплати заробітна плата, яка відповідно до наданої позивачем довідки за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 21657,79 грн. (а.с.7). Збільшення її розміру не є збільшенням позовних вимог, а відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума є в доданій до позовної заяви довідці та підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати.

Враховуючи надані відповідачем докази про отримання позивачем частково заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 1690,46 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за відрахуванням зазначеної суми, тобто в розмірі 19967,33 (21657,79-1690,46) грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач АТ «Українська залізниця» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, а саме:

- врахував розрахунки заробітної плати відповідача та стягнув не виплачену заробітну плату в сумі 19967,33 грн. виключно на підставі доказів позивача;

- прийняв рішення без врахування доказів відповідача щодо втрати контролю над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення, що дає підстави для критичної оцінки наданих позивачкою доказів, які є неналежними та такими, що не підтверджують нарахування заробітної плати та наявність заборгованості перед позивачкою.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до частини першої статті 11 Закону України від 12 серпня 2014 року №1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно записів в трудовій книжці ДП № 25441 (дублікат) ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з виробничим підрозділом «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», де з 08 липня 2016 року працювала табельником. Наказом від 10.07.2017 року №7861/ДН-ос звільнена у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що визнається сторонами і підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Отже, матеріалами справи доведено та відповідачем не оспорюється, що позивачка ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала табельником виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве - Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З наданої позивачкої довідки без вихідного номеру, дати видачі та печатки підприємства вбачається, що сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року складає: за березень 2017 року - 3271,37 грн., за квітень 2017 року - 2467,01 грн., за травень 2017 року - 5248,35 грн., за червень 2017 року - 620,63 грн., за липень 2017 року - 10050,43 грн. (а.с. 7).

З довідки про доходи вих. № 869/2 від 21.08.2019 року структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве сортувальна» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що у березні 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1690,46 грн. З квітня 2017 року по липень (включно) 2017 року нарахування відсутні. Зазначена довідка має визідний номер, дату видачі, підпис начальника ОСОБА_2 та завірена печаткою структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» (а.с. 26).

За інформацією з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК5 та ОК-7 на ОСОБА_1 за 2017 рік вбачається, що сума нарахованої їй заробітної плати за березень 2017 року складає 3271,37 грн., нарахування з 1 квітня - відсутні.

З видаткового ордеру №1532 від 06.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала депоновану заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 1344,22 гривень (а.с.27).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про оплату праці», частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Стаття 47 КЗпП України передбачає обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина перша цієї норми права наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 110 КЗпП України передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 6 стаття 81 ЦПК).

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, і цю обставину не заперечує відповідач, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з виробничим підрозділом «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», де з 08 липня 2016 року працювала табельником. Наказом від 10.07.2017 року №7861/ДН-ос звільнена 17.07.2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Довідка про заробітну плату повинна містити кутовий штамп підприємства, дату, вихідний номер довідки, підпис керівника, головного бухгалтера та штамп підприємства.

Надана позивачкої довідка в якій зазначено, що сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року складає: за березень 2017 року - 3271,37 грн., за квітень 2017 року - 2467,01 грн., за травень 2017 року - 5248,35 грн., за червень 2017 року - 620,63 грн., за липень 2017 року - 10050,43 грн. (а.с. 7) передбачених реквізитів не містить.

З довідки про доходи вих. № 869/2 від 21.08.2019 року структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве сортувальна» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що у березні 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1690,46 грн. З квітня 2017 року по липень (включно) 2017 року нарахування відсутні. Зазначена довідка має вихідний номер, дату видачі, підпис начальника ОСОБА_2 та завірена печаткою структурного підрозділу «Донецької дирекції залізничних перевезень» (а.с. 26).

За інформацією з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК5 та ОК-7 на ОСОБА_1 за 2017 рік вбачається, що сума нарахованої їй заробітної плати за березень 2017 року складає 3271,37 грн.

З видаткового ордеру №1532 від 06.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала депоновану заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 1344,22 гривень (а.с.27).

Ці обставини не спростовані позивачкою, а надану нею на підтвердження заборгованості довідку нарахування заробітної плати за відсутності інших доказів щодо часу роботи та нарахування заробітної плати не можна визнати належним доказом по справі.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що у відповідача дійсно є заборгованісить перед позивачкою по виплаті заробітної плати за частину березня 2017 року, оскільки за інформацією з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК5 та ОК-7 сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2017 року складає 3271,37 грн. З урахуванням виплаченої за видатковим ордером№1532 від 06.09.2017 року суми в розмірі 1344,22 гривень ( без утримання податків та інших обов`язкових платежів-1690,46 грн.), розмір заборгованості ( без утримання податків та інших обов`язкових платежів-1690,46 грн.) складає 1580,91 грн. (3271,37 грн.- 1690,46 грн.)

За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленнім нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення залишку заборгованості по заробітній платі за березень місяць 2017 року в розмірі 1580, 91 грн.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру за період з 01 квітня 2017 року по 17 липня 2017 року є обґрунтованими.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції, ухвалив рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати з березня 2017 року по17 липня 2017 року, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у сумі 70,34 (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) за подання позовної заяви.

Від сплати судового збору з цих позовних вимог позивач звільнена на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 грн.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, з держави на користь відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 1047,08 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 70,34 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1047,08 грн., тому відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню різниця у компенсації судових витрат у сумі 976,74 грн. (1047,08 грн. - 70.34 грн.).

Керуючись ст.ст. 369, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» "(ЄРДПОУ 40075815; юридична адреса: 03680 м. Київ вул. Тверська, будинок 5) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі за березень місяць 2017 року в розмірі 1580( одна тисяча п`ятсот вісімдесят) гривень 91 копійку.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 976,74 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий- суддя: О.А. Мірута О.А.

Судді: О.В. Агєєв

Л.І. Соломаха