П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/16885/19

Номер провадження № 22-ц/824/9562/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в сумі 36 221 грн. 62 коп., пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2 677 грн. 87 коп., моральної шкоди в сумі 10 000 грн., покладення судових витрат на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 грудня 2018 року близько о 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ВМW 318» під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем «КІА СЕЕD», під керуванням ОСОБА_1

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративному правопорушенні ОСОБА_2 , цивільна відповідальність якого, застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АМ/6266321 від 18 липня 2018 року.

19 грудня 2018 року позивач надав відповідачу письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з відповідними документами.

Позивач зазначає, що 29 грудня 2019 року прибув експерт для огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення розміру збитків, за результатами якого було складено протокол огляду транспортного засобу, який був підписаний позивачем та експертом. Вказаний огляд проводився на станції технічного обслуговування, за що позивачем були сплачені грошові кошти у сумі 450 грн.

Після проведення огляду позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати звіт про результати огляду транспортного засобу та встановлення вартості матеріального збитку, проте вказаний звіт останньому надано не було.

Так, з метою проведення оцінки пошкодження транспортного засобу та визначення матеріального збитку завданого автомобілю «КІА СЕЕD» між позивачем та незалежним оцінювачем ФОП ОСОБА_3 15 березня 2019 року підписано договір № 52592, вартість робіт за договором становить 2 500 грн.

22 березня 2019 року на станції технічного обслуговування було проведено повторний огляд транспортного засобу, про який було повідомлено відповідача та третю особу, за результатами якого складено дефектну відомість. За вказані послуги позивачем було сплачено грошові кошти у сумі 450 грн.

Відповідно до звіту № 59-D/52/2 від 26 березня 2019 року та ремонтної калькуляції № 52592 від 26 березня 2019 року розмір матеріального збитку складає 32 821 грн. 62 коп.

Позивач зазначає, що 16 квітня 2019 року він звернувся зі скаргою на бездіяльність відповідача до МТСБУ та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на що отримав відповідь зі змісту якої вбачається, що за захистом свої прав позивач має право звернутись до суду.

Позивач зазначає, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою останньому крім матеріальної шкоди, була завдана моральна шкода, яка полягає у психічних переживаннях, порушеннях звичного стану його життя та життя його сім`ї у зв`язку з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. Таким чином, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року (а.с. 48) справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди, передано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року (а.с. 109-114) позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 15 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив частково скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у сумі 36 221 грн. 62 коп. та пені за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 2 677 грн. 87 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було встановлено, що автомобіль «КІА СЕЕD», який належить позивачу, був пошкоджений внаслідок зіткнення з транспортним засобом «ВМW 318» під керуванням ОСОБА_2 , що зокрема, підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року, згідно якої, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Судом також встановлено, що між ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого, страхова сума за шкоду завдану майну становить 100 000 грн., а франшиза - 0 грн.

Скаржник зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди останній звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, на яке, листом від 11 лютого 2019 року відповідач надав останньому відповідь про те, що заявлену подію не можна вважати страховим випадком, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем транспортного засобу «ВМW 318», у зв`язку з чим, не є особою, відповідальність якої застрахована.

Скаржник зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення, судом не було встановлено факт заволодіння неправомірним способом ОСОБА_2 транспортним засобом «ВМW 318», а відтак, на думку скаржника, доводи відповідача на які останній посилається як на відмову у виплаті страхового відшкодування, є безпідставними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року поновлено скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що водій автомобіля «BMW» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем зазначеного транспортного засобу, а відтак, дорожньо-транспортну пригоду яка сталась 17 грудня 2018 року, не можна вважати страховим випадком.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 грудня 2018 року за участю транспортного засобу «ВМW 318» під керуванням останнього та транспортним засобом «КІА СЕЕD» під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 12).

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10).

Листом № 11/02/19/4 від 11 лютого 2019 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомила ОСОБА_1 , що зазначена ним дорожньо-транспортна пригода не являється страховим випадком, оскільки, на час настання дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «ВМW 318», у зв`язку з чим, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/6266321 від 18 липня 2018 року (а.с. 11).

Як вбачається зі звіту № 59-D/52/2 від 22 березня 2019 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Кіа Сееd (державний номерний знак НОМЕР_2 ), матеріальний збиток завданий власнику вказаному автомобілю становить 32 821 грн. 62 коп. (а.с. 14).

Згідно висновку про вартість майна № 59-D/52/2/0319 від 22 березня 2019 року, вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику транспортного засобу Кіа Сееd внаслідок його пошкодження станом на 22 березня 2019 рік становить 32 821 грн. 62 коп. (а.с. 15).

Листом від 20 травня 2019 року МТСБУ повідомило Куткова О. О. про те, що в разі його незгоди з прийнятим страховиком рішенням, спір між ним та страховиком може бути вирішений у судовому порядку (а.с. 44).

Листом від 20 квітня 2019 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (а.с. 45).

Так, відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З аналізу вищевказаного вбачається, що за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документу на цей транспортний засіб, останній володіє ним правомірно.

Таким чином, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу «ВМW 318» знаходився ОСОБА_2 . Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували те, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав реєстраційних документів на транспортний засіб «ВМW 318» чи посвідчення водія.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 правомірно володів транспортири засобом «ВМW 318» цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до п.п. 1.4., 1.7., 1.8. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З аналізу вищевказаних норм вбачається ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17 грудня 2018 року, автомобіль марки «КІА СЕЕD», який належить ОСОБА_1 на праві власності, зазнав пошкоджень. Так, постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, застрахована у ТДВ «СК «Гарант».

19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням, у якому, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив про дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, позивачем виконано обов`язок передбачений ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно звіту № 59-D/52/2 та висновку про вартість майна № 59-D/52/2/0319 від 22 березня 2019 року, матеріальний збиток заподіяний власнику транспортного «КІА СЕЕD» становить 32 821 грн. 62 коп. Крім того, як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 29 березня 2019 року за проведення оцінки пошкодженого майна ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти у сумі 2 500 грн., а за огляд пошкодженого транспортного засобу останній сплатив відповідно до акту на виконані роботи № Д від 29 грудня 2018 року у сумі 450 грн. та відповідно до акту на виконані роботи № Д від 22 березня 2019 року у сумі 450 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у сумі 32 821 грн. 62 коп. та витрат понесених позивачем у зв`язку з проведенням огляду та наданням оцінки пошкодженням транспортного засобу у сумі 3 400 грн.

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок суми пені за прострочення виплати страхового відшкодування відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства України, крім того, не оспорюється відповідачем, а відтак, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 2 677 грн. 87 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, наступного змісту.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у сумі 32 821 грн. 62 коп. та витрати понесені у зв`язку з проведенням огляду та наданням оцінки пошкодженням транспортного засобу у сумі 3 400 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2 677 грн. 87 коп.

У іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова