ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №510/1381/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6169/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Гончарової - Парфьонової О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 березня 2010 року міжКредитною спілкою «Придунав`я» (далі- КС «Придунав`я») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 40016, згідно якого КС «Придунав`я» надала відповідачу кредит у сумі 3 685 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання.

КС «Придунав`я», відповідно до кредитного договору свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів ОСОБА_2 виконала в повному обсязі.

Однак, ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно КС «Придунав`я» кошти для погашення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 05 липня 2019 року склала 5 718,12 грн.

05 липня 2019 року між КС «Придунав`я» та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги,відповідно до умов якого вона набула право вимоги за вказаним кредитним договором до ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за кредитним договором в сумі 5 718,12 грн.(а.с.1-2).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справі в її відсутність.

Справа розглянута у відсутність відповідачки, яка сповіщена належним чином про слухання справи.

Короткий зміст судового рішення

Заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року у позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що фізична особа ОСОБА_1 не наділена правом здійснювати фінансові операції відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не може бути кредитором за кредитним договором № 40016 від 05 березня 2010 року, оскільки в даному випадку для зобов`язань, які виникли на підставі вказаного кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Суд послався на відповідну практику, яка викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16 (а.с.55-57).

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити її позов.

Неправильність судового рішення суду мотивувала порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначила, що:

- суд помилково посилався на правову позицію та норми ЦК України, що стосуються договору факторингу;

- за даним позовом був укладений договір цесії згідно ст.512 ЦК України за якої кредитор у зобов`язані може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншої особі за правочином (відступлення права вимоги);

- кредитор у зобов`язані не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.13 ст.7,ч.1ст.368 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів палати з розгляду цивільних справ зменшилась з 48 до 15 суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ, а отже відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи, суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2010 року між КС «Придунав`я» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 40016, згідно якого КС «Придунав`я» надала відповідачу кредит у сумі 3 685грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання(а.с.3-6).

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, плата за користування кредитом становить 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору та додатку № 1 до кредитного договору було складено графік погашення кредиту, згідно якого відповідач зобов`язувалась кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом і повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку дії договору. Прострочення сплати кредиту та/або відсотків за користування кредитом не зупиняє нарахування відсотків.

Разом з тим, ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно КС «Придунав`я» кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, тому станом на 05 липня 2019 року виникла заборгованість в сумі 5 718,12 грн.(а.с. 8-12).

05 липня 2019 року між КС «Придунав`я» та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги (а.с.22).

Пунктами 2, 2.1 цього договору передбачено, що цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов`язання, а саме повернути кошти, одержані в рахунок кредитного договору № 40016 від 05 березня 2010 року, повернути нараховані відсотки за користування кредитними коштами та виконати свої зобов`язання у повному обсязі, передбачені договорами, укладеними між цедентом і боржником.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Так, ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а п.11 ч.1 цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що договір про відступлення права вимоги, укладений між КС «Придунав`я» та ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки кредитні спілки з огляду на особливості їх правового статусу, не мають права переводити борг або відступати право вимоги за кредитним договором фізичним особам, тому дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За змістом ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст.515 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України кредитодавцями в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 ч. ст.1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору 05 липня 2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 40016 від 05 березня 2010 року між КС «Придунав`я» та ОСОБА_2 відбулася заміна кредитодавця КС „Придунав`я", яка є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу - ОСОБА_1 , яка не є юридичною особою та фінансовою установою, яка може надавати фінансові послуги, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Враховуючи, що спірні зобов`язання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з ОСОБА_2 , а надання кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень ст.515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором.

Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст.512,1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України.

В силу наведених норм права у даних правовідносинах фізична особа не може виступати кредитодавцем, і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №201/7302/16, в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 923/151/17.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги, що між КС „Придунав`я" та ОСОБА_1 укладеного договір цесії, а не договір факторингу та помилково відмовлено у задоволені позову, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в будь-якому випадку фізична особа не може бути правонаступником кредитора у кредитних зобов`язаннях.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ренійського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: