Справа № 405/9058/19
Провадження № 2-з/405/65/20
У Х В А Л А

10 грудня 2020 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марченка Ю.А. про забезпечення позову по цивільній справі №405/9058/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання припиненим зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання припиненим зобов`язання, в якому просила визнати припиненим її ( ОСОБА_1 ) зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.07.2020 року підготовче провадженняу справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

При цьому, 03 грудня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Марченком Ю.А. подано заяву про забезпечення зазначеного позову шляхом зупинення стягнення підставі виконавчого листа №2-1891/10, виданого 27.10.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року у справі №2-1891/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління заборгованості в сумі 747 802,51 грн. та судових витрат в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712, 51 грн. та на підставі виконавчого листа №404/5781/13-ц, виданого 20.10.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року у справі №404/5781/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості в сумі 153 720, 26 грн. та судового збору в розмірі 768, 60 грн., а всього 154 488, 86 грн.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що 07.09.2007 року між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 542, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 99 000 доларів США на придбання автомобіля із забезпеченням кредитних зобов`язань у вигляді застави автомобіля відповідно до договору застави №1306 від 07.09.2007 року та поруки фізичної особи ОСОБА_2 відповідно до договору поруки №715 від 07.09.2007 року. При цьому, позивачем як позичальником за зазначеним кредитним договором були допущені прострочення виплат, у зв`язку з чим банк стягнув непогашену частину заборгованості по кредитному договору в судовому порядку, а саме: рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2010 року у справі № 2-1891/10, яке набрало законної сили 27.10.2010 року, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 747 802,51 грн. та судового збору в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712,51 грн. Також, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2013 року у справі № 404/5781/13-ц, яке набрало законної сили 20.10.2013 року, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 153 720,26 грн. та судового збору в розмірі 768,60 грн., а всього 154 488,86 грн.

На підставі зазначених судових рішень банку видані виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Вказав, що у жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 отримала повідомлення від банку №16-08/1814 від 14 жовтня 2014 року, про те, що банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором № 542 від 07.09.2007 року, у розмірі 92 334,93 дол. США, за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суму триманого з них податку (форма № 1ДФ).

Крім того, як і вказано у повідомленні, банк у своєму податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ), повідомив податковому контролюючому органу що ця сума 92 334, 93 долари США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.) є сумою отриманого позивачем від банку у 4-му кварталі 201 року доходу, як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126».

На цій підставі Кіровоградською ОДПІ ГУДФС у Кіровоградській області проведено позапланову невиїзну перевірку позивача як фізичної особи-платника податків, за результатами якої складено акт №350/17-05/ НОМЕР_1 від 26.10.2015 року, згідно з яким контролюючим органом встановлено, що позивач отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1 195 739, 46 грн., відтак, контролюючим органом у ході перевірки було встановлено порушення позивачем як платником податків, положень п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.164.2.17 п.164.2, ст.164 ПК України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, заниженні обсягу оподатковуваного доходу та неперерахуванні податку з доходів фізичних осіб, тому було нараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4-ий квартал 2014 року на суму 203 032, 11 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом позивачу було видано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.11.2015 року про сплату податку на суму 203 032, 11 грн. та нарахованих штрафних санкцій на суму 50 758, 03 грн., при цьому, визначені у податковому повідомленні-рішенні суми податку й штрафних санкцій набули статусу податкового боргу й контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 25.11.2015 року, яка згідно з податковим законодавством та законодавством про виконавче провадження, є чинним виконавчим документом, що може бути пред`явлений податковим органом до органів ДВС на примусове виконання.

Також, у зв`язку з виникненням податкового боргу на все наявне у позивача у власності майно та на будь-яке майно, яке вона набуде у власність у майбутньому, поширюється податкова застава, а на суму податкового боргу відповідно до податкового законодавства продовжують нараховуватися пеня та штрафні санкції.

Позивач наполягає на помилковості визнання права банку стягувати з неї на підставі виконавчих документів суду вже не існуючий борг, тому у позові просить визнати припиненим її зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), яка у даний час примусово стягується Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на підставі виконавчих листів, виданих на виконання рішень Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року у справі №2-1891/10-ц та від 04.10.2013 року у справі №404/5781/13-ц у межах виконавчих проваджень ВП №51564757 та ВП №51564909.

Вказав, що п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У даному разі, позивачем заявлено позов з іншим предметом (визнання припинення зобов`язання, на виконання якого виданий виконавчий документ), щодо якого законодавством не встановлено інший вид його забезпечення, водночас задоволення поданого позову матиме такий же правовий наслідок, як і наслідок, тим самим, застосування заходу забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є спів мірним заявленій позовній вимозі.

Необхідність забезпечення позову полягає в тому, що при не зупиненому виконавчому провадженні виконавець здійснює виконавчі дії по стягненню заборгованості, яку позивач оспорює в даній справі.

У разі визнання судом припинення зобов`язання позивача перед банком для відновлення своїх порушених прав вона буде вимушена звертатися з позовом до банку про повернення безпідставно стягнутих з неї коштів на користь відповідача.

Зазначене у сукупності свідчить, що у даному разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Представником відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління Осадчуком С.Ю. подано заперечення на заяву про забезпечення позову, зареєстровані судом 09 грудня 2020 року за вх.№28295, за якими, просив заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення, зазначивши на обґрунтування заперечень, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При цьому, заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом поданого позивачем позову є визнання припиненим її ( ОСОБА_1 ) зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

Судом також встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року у справі №2-1891/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління заборгованість в сумі 747 802,51 грн. та судових витрат в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712, 51 грн. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили, Кіровським районним судом м.Кіровограда 27.10.2010 року видано виконавчий лист №2-1891/10.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року у справі №404/5781/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість в сумі 153 720, 26 грн. та судовий збір в розмірі 768, 60 грн., а всього 154 488, 86 грн. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили, Кіровським районним судом м.Кіровограда 20.10.2013 року видано виконавчий лист №404/5781/13-ц.

Зазначені виконавчі документи з виконання судових рішень перебувають на примусовому виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, суд зауважує, що заявник в заяві про забезпечення позову фактично просить забезпечити позов шляхом зупинення виконавчих проваджень, які відкриті з метою примусового виконання судових рішень Кіровського районного суду м.Кіровограда, які набрали законної сили, за виконавчими документами виконавчим листом №2-1891/10, виданого 27.10.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року у справі №2-1891/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління заборгованості в сумі 747 802,51 грн. та судових витрат в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712, 51 грн. та виконавчим листом №404/5781/13-ц, виданого 20.10.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року у справі №404/5781/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості в сумі 153 720, 26 грн. та судового збору в розмірі 768, 60 грн., а всього 154 488, 86 грн.

В свою чергу, судом відзначається, що відповідно до ст. ст.129, 129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Одним із основних засад судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Особливості застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову судам роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", пунктом якої зазначено, що, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині першій статті 150 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частиною четвертою зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Проте, в даному випадку, не має місце оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку. Так, позивач не подавала заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а пред`явила до суду позов, предметом якого є визнання припиненим її ( ОСОБА_1 ) зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), що не є оскарженням виконавчого документу в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Окрім того, стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік підстав, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, і, зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З огляду на викладене вище, у даному випадку обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, відповідно відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №405/9058/19 шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих листів №2-1891/10 та №404/5781/13-ц, виданих Кіровським районним судом м.Кіровограда, на примусове виконання рішень Кіровського районного суду м.Кіровограда про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління, оскільки є неприпустимим забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марченка Ю.А. про забезпечення позову по цивільній справі №405/9058/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання припиненим зобов`язання, шляхом:

зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-1891/10, виданого 27.10.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року у справі №2-1891/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління заборгованості в сумі 747 802,51 грн. та судових витрат в розмірі 910,00 грн., а всього 748 712, 51 грн.;

зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №404/5781/13-ц, виданого 20.10.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року у справі №404/5781/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості в сумі 153 720, 26 грн. та судового збору в розмірі 768, 60 грн., а всього 154 488, 86 грн., -

залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова