П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4 000 грн., а також стягувати суму додаткових витрат на дочку ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей, не приймає участь у їх вихованні, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Усі обов`язки по вихованню дітей позивач несе самостійно. Відповідач може виключно за власним бажанням, коли він вважає за потрібне або має відповідний настрій надати незначну матеріальну допомогу, яка є епізодичною, а також такою, якої не вистачає, щоб покрити мінімальні витрати на виховання дітей. Крім того, у старшої дочки ОСОБА_4 є проблеми зі здоров`ям, які зумовлюють значні витрати на лікування. Дитина хворіє на бронхіальну астму, алергічний риніт, а тому їй потрібне спеціальне антиалергенне харчування, а також відповідна постіль з антиалергенним вмістом. Позивач вказує на те, що вона постійно несе значні витрати на забезпечення та убезпечення дитини в побутових умовах від можливих алергенів. Дитина також зобов`язана дотримуватися спеціальної гіпоалергенної дієти, що змушує позивача нести значні витрати на харчування дитини. Заробітна плата позивача не дозволяє їй самостійно забезпечувати дітей всім необхідним. Часом виникають обставини, коли позивач вимушена звертатися за послугами няні, за роботу якої вона оплачує погодинно. Весь літній період дочка ОСОБА_5 займалася з логопедом, за послуги якої також оплачувала позивач. Дочка ОСОБА_4 влітку лікувалася у санаторії з гастроентерологічним профілем і в неї було поставлено діагноз функціональна диспепсія. Позивач вказує на те, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дітей, інших дітей у нього немає, непрацездатних батьків на утриманні немає.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2019 року й до повноліття дітей. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 13 вересня 2019 року й до повноліття дитини. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути аліменти на додаткові витрати доньки ОСОБА_4 у розмірі 500 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що його середньомісячний дохід становить близько 7 000 грн., але після сплати усіх податків і зборів, а також присуджених аліментів, він фактично буде отримувати 1 635 грн., що не відповідатиме прожитковому мінімуму. Відповідач вважає, що оскільки він офіційно працює, має регулярний дохід, аліменти на утримання дітей необхідно стягувати в частці від доходу. Суд застосував відразу дві норми щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та норму статті щодо стягнення аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Не зрозуміло на підставі яких доказів суд прийшов до висновку, що позивачем витрачаються кошти на дитину у розмірі 2 000 грн. на місяць на харчування, обстеження та лікування дитини. З наданих позивачем доказів не вбачається, що вона витрачає кошти на спеціальне харчування дитини, а також що нею витрачаються кошти на ліки щомісячно. Відповідач зазначає, що позивач несе додаткові витрати періодично, а тому і аліменти на додаткові витрати теж мали б бути стягнуті періодично, тобто, раз у два-три місяці у зв`язку з існуванням вищезазначених особливих обставин. Суд не взяв до уваги, що позивач не має у власності рухомого чи нерухомого майна. Стягнення аліментів не повинно погіршувати становище платника порівняно зі становищем одержувача аліментів. У відповідача відсутня об`єктивна змога надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 4 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що відповідач не бере участі в утриманні дітей. Дочка ОСОБА_4 хворіє на бронхіальну астму та алергічний риніт та потребує системного лікування. У вересні 2020 року дочка ОСОБА_4 вчергове захворіла і позивач була вимушена витратити на діагностику та лікування 8 560 грн. Позивач зазначає, що вона купувала дітям одяг, взуття, книги, шкільне приладдя та рюкзаки до школи і в садочок, на що витратила 6 600 грн. До відзиву на апеляційну скаргу позивач додала виписку з медичної карти ОСОБА_4 - призначення гастроентеролога, а також виписку зі скаргами на головні болі та призначення невролога щодо призначення вітамінів та ультразвукової діагностики голови та шиї. Дочка ОСОБА_4 відвідує також гурток з хореографії, що в місяць становить 800 грн., та гурток зі спортивних танців, займається із репетитором з англійської мови та займається вокалом. У дитини також почав розвиватися сколіоз. Дочка ОСОБА_4 потребує щоденного гіпоалергенного харчування, а також частого лікування, а тому додаткові витрати повинні бути постійними. 15 вересня 2020 року дочці ОСОБА_5 було проведено операційне втручання щодо підрізання вуздечка язика. Відповідач працює на посаді контролера-касира, а також на сайтах з продажу ним розміщені його приватні повідомлення щодо продажу різного роду товарів, де знаходиться щонайменше 40 діючих оголошень на різні суми. В апеляційній скарзі відповідачем не зазначено усі наявні обставини щодо його рівня доходу, а навмисно називає виключно заробітну плату, яку він офіційно отримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 , виданим 29 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києві, та свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 , виданим 12 грудня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києві (а.с.47, 48).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має основний діагноз: бронхіальна астма, середньоважкий персистуючий перебіг, ремісія. Алергічний риніт, персистуючий, загострення. Сенсибілізація побутовими кліщами та епідермісом кота (а.с.30, 34).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався принципами розумності та справедливості, при цьому, застосував принцип співмірності інтересів обох дітей відповідача, який зобов`язаний їх утримувати. Старша дочка ОСОБА_4 хворіє на бронхіальну астму та алергічний риніт, у зв`язку з чим потребує спеціального харчування та в період загострення хвороби відповідного лікування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у позивача на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач є батьком дітей, а, відтак, на нього також покладений обов`язок утримувати їх до досягнення повноліття.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, вважаючи цей розмір є достатнім для забезпечення дитини.

Оскаржуючи рішення суду в цій частині, ОСОБА_1 вказує на те, він офіційно працює, а тому розмір аліментів повинен бути визначений у частці від його доходів.

Однак, у силу вимог статті 181 СК України той з батьків, з ким проживають діти, має право обрати спосіб присудження на його користь аліментів. Це може бути як тверда грошова сума, так і частка від доходу платника аліментів. А, отже, посилання відповідача на те, що аліменти повинні бути стягнуті у частці є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з розміром аліментів, який був визначений рішенням суду першої інстанції, так як при його визначенні врахуванню підлягають ті обставини, що платник є здоровою, працездатною особою (п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України), офіційно працевлаштований (п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України), на його утриманні немає інших дітей, крім спільних з позивачем, а також непрацездатних батьків (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України).

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою і на його утриманні знаходяться також двоє її дітей від попереднього шлюбу, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не зобов`язаний утримувати не своїх дітей, тоді як обов`язок утримувати власних дітей покладено на нього ст. 180 ЦК України.

Відповідачем не доведено, що він несе витрати на оренду житла та має кредитні зобов`язання, що впливає на його спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

ОСОБА_1 також вказував на те, що у нього є великі сумніви з приводу витрачання коштів на придбання необхідних товарів для дітей та забезпечення їх нормального розвитку та виховання.

Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Оскільки докази того, що кошти, які витрачала позивач, були коштами, які надавалися відповідачем на утримання дітей як аліменти, у матеріалах справи відсутні, доводи відповідача щодо їх використання позивачем не за цільовим призначенням є безпідставними.

В апеляційній скарзі відповідач вказує також на те, що суд застосував відразу дві норми - щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та норму статті щодо стягнення аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Зазначені доводи апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказана норма закону встановлює гарантований мінімальний розмір аліментів, незалежно від твердої грошової суми, визначеної судом. Тобто, у разі якщо тверда грошова сума, якою визначено розмір аліментів, з урахуванням індексації в будь-який момент часу, протягом якого буде виконуватись судове рішення про її стягнення, виявиться меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягненню підлягає саме зазначені 50 %.

Враховуючи зазначене, а також те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, розмір аліментів 1 500 грн. тільки з боку батька на кожну дитину, при матеріальному забезпеченні дітей матір`ю зі своєї сторони, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1 500 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції дотримався принципів необхідності та достатності, зазначений розмір, на думку апеляційного суду, відповідає зазначеним вимогам закону (ч. 2 ст. 182 СК України).

Що стосується додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, витрат на лікування. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню в якості додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 1 000 грн. на ОСОБА_4 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи такий розмір, суд першої інстанції виходив з того, що дитина хворіє на бронхіальну астму та алергічний риніт та у зв`язку з цим, потребує спеціального харчування, а у період загострення відповідного лікування.

З наданих позивачем суду доказів, якими вона обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , вбачається, що дитина хворіє на бронхіальну астму та алергічний риніт. Так, у консультативному висновку ЛОР-лікаря та консультативному заключенні алерголога (а.с.32-33, Т.1) зазначено перелік ліків, які необхідно приймати дитині. Однак, вказані медичні документи не містять інформації про те, що такого лікування дитина потребує на постійній основі.

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, сторони пояснили, що загострення виникає у дитини чотири рази на рік, тривалість лікування становить від двох до чотирьох тижнів. Тобто, відповідач визнав, що дитина хворіє та потребує лікування. В апеляційній скарзі відповідач просить стягнути з нього додаткові витрати на дитину у розмірі 500 грн., а, отже, частково визнає заявлену до стягнення суму витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищезазначене, розмір додаткових витрат підлягає зменшенню до 500 грн. Визначаючи суму додаткових витрат на дитину, апеляційний суд бере до уваги: недоведеність позивачем постійного характеру витрат, а також їх розміру; визнання відповідачем загострення хвороби у дитини та факту лікування дитини кожного року; згоду відповідача сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 500 грн.; обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (у такому разі такі витрати на дитину становитимуть 1 000 грн.).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на обставини, які мали місце після ухвалення оскаржуваного рішення та надає відповідні докази на їх підтвердження. Однак, суд першої інстанції не перевіряв ці обставини та не давав їм правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру додаткових витрат на дитину у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалося, а, відтак, апеляційним судом не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року в частині визначення розміру додаткових витрат на дитину змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути зі ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , додаткові витрати на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 13 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року в іншій частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.