У Х В А Л А

21 січня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/8025/15-ц

Провадження № 22-ц/818/1418/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Бровченка І.О.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Маміної О.В.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року в складі судді Ференчук О.В. у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з квартири,

встановив:

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року задоволено.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року, ухвалене у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку на 05 травня 2016 року о 14-00 год у приміщенні суду.

Повторним заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року позов задовольнити частково.

В рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 831/3/27/31/8-195 від 20 червня 2008 року в сумі 32634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10 вересня 2015 року становить 860212,35 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20 червня 2008 року, а саме: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі в сумі 32634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10 вересня 2015 року становить 860212,35 грн, та всі витрати пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки.

Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу.

Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 січня 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на повторне заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що не отримувала оскаржуване рішення, про його постановлення дізналася при ознайомленні з матеріалами справи 26 грудня 2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору № 13-01 про надання правової допомоги, укладеним між замовником ОСОБА_1 та адвокатом Ломакіним Е.В., Косова А.А. уповноважила представника - адвоката Ломакіна Е.В. бути її представником в судах всіх інстанцій, вести її справи в усіх судових установах за всіма питаннями, усіма правами, наданими законом відповідачеві в тому числі з правом подачі заяви про перегляд заочного рішення, з правом подання від її імені необхідних документів, заяв, позовів, скарг, клопотань, ознайомлення з матеріалами справ та виконавчих проваджень, в яких вона є стороною, одержання судових рішень. З метою виконання представником договору замовник надала йому право надавати та одержувати необхідні довідки та документи, в тому числі рішення суду, представляти докази, приймати участь у судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 адвокатом Ломакіним Е.В. 04 лютого 2016 року подано заяву про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року (т.1, а.с. 82-84).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року задоволено.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2015 року, ухвалене у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку на 05 травня 2016 року о 14-00 год у приміщенні суду.

Зазначену ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року отримано іншим представником ОСОБА_1 - Гордієнко А.Г. 25 березня 2016 року, про що свідчить підпис Гордієнко А.Г. на заяві про видачу копії ухвали (т.1 а.с. 87). Згідно довіреності від 24 березня 2016 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 уповноважила Гордієнко А.Г. вести її справи в суді першої, апеляційної інстанції, користуючись усіма правами, зокрема одержувати копії рішень, ухвал, виконавчих листів та постанов.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК Україниякщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

31 грудня 2016 року Гордієнко А.Г. ознайомилась з матеріалами справи.

На а.с. 95 мається заява ОСОБА_5 від 25 липня 2016 року, як представника ОСОБА_1 , але копія довіреності долучена не була.

14 листопада 2017 року адвокат Гордієнко А.Г. подала до суду заяву, якою повідомила суд, що не представляє інтереси ОСОБА_1 .

З часу скасування заочного рішення (21 березня 2016 року) до ухвалення повторного судового рішення (26 вересня 2018 року) ОСОБА_1 не отримувала жодної судової повістки, яка направлялись судом першої інстанції за місцем реєстрації відповідача відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 157 ЦПК України, в редакції яка діяла до 15 жовтня 2017 року, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п`ятнадцять днів.

Згідно ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено обов`язок сторони, яка задіяна в ході судового розгляду справи з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, апелянта було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, апеляційна скарга на повторне заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року подана ОСОБА_1 09 січня 2020 року тобто після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення. Обставин пропуску строку внаслідок виникнення непереборної сили ОСОБА_1 не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач про наявність судового рішення дізналась лише 26 грудня 2019 року, не є переконливою підставою для поновлення строку, оскільки повторний розгляд справи здійснювався саме за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення поданої ОСОБА_1 в особі її представника та як учасник процесу, ОСОБА_1 була зобов`язана добросовісно користуватись своїми правами та розуміти строк розгляду справи.

Подання ОСОБА_1 заяви про видачу копії рішення суду від 19 грудня 2019 року та отримання копії 26 грудня 2019 року її представником ОСОБА_5 , якій також було відомо про повторний перегляд справи, через рік після його ухвалення судового рішення не може свідчити про належне виконання відповідачем свого процесуального обов`язку, а відтак і для висновку про наявність поважних причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 ст. 123 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно вимог частини 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керується положеннями частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу було подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з квартири.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

О.В. Маміна