Справа № 234/2075/20
Провадження № 2/234/1619/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

справа №234/2075/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06 лютого 2020 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована також його колишня дружина ОСОБА_2 . Відповідачка не проживає в квартирі з 2010 року без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Відповідачка фактично мешкає у квартирі за адресою АДРЕСА_2 разом з їх сином, але реєструватися там не хоче, щоб не сплачувати комунальні платежі. Він, як власник квартири, вимушений звернутися до суду з позовною заявою, оскільки відповідачка створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що з 2010 року по 2018 рік не мала можливості користуватись житловим приміщенням по АДРЕСА_3 з причини того, що ОСОБА_1 здавав квартиру в орендне користування, коли відносини між ними погіршились, вона бажала переїхати у дану квартиру, однак ОСОБА_1 усіма можливими методами перешкоджав їй користуватись помешканням. Вона отримує постійний психологічний тиск. В 2018 року Краматорським міським судом було прийнято рішення визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. На протязі останніх років ОСОБА_1 проводить відносно неї різноманітні спроби залякування її та дитини. В Краматорському ВП зареєстровано більше 10 заяв відносно протиправних дій у відношенні неї. З 2017 року відповідач припинив виплачувати аліменти на дитину, зараз його заборгованість складає більше 50 тисяч грн. На вищевказану квартиру накладений арешт та планується виставити на реалізацію для погашення заборгованості по аліментам, але можливо її передати у власність її та сина. Оскльки це питання буде вирішуватись у найближчий час, то не має необхідності виписувати її з квартири. У даній квартирі вона зареєстрована разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він неповнолітній.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просив їх задовольнити. Також пояснив, що він не перешкоджає відповідачці користуватися квартирою за адресою АДРЕСА_2 , де вона зараз мешкає разом з їх сином.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що у спірній квартирі вона не мешкала, оскільки квартира здавалась в оренду. Додатково пояснила, що вони з позивачем мешкали спочатку у його батьків, потім у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , яку вони з позивачем придбали під час шлюбу. На даний час позивач фактично мешкає за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 вона залишилась АДРЕСА_2 разом з сином. Однак, оскільки квартира, де вона зараз мешкає, перебуває у спільній частковій власності з позивачем (по Ѕ частки), вона там не почувається захищеною, оскільки позивач також є власником та чинить їй перешкоди у користуванні даною квартирою.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши у сукупності надані сторонами письмові докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року, який було розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2018 року.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2006 року, позивач ОСОБА_1 придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та на час розгляду справи є її власником, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Право власності позивача на зазначену квартиру також не заперечується відповідачкою.

Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Верховецькою Г.О. від 04.12.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №55290063 з виконання судового наказу №234/16980/17 (2н/234/936/17), виданого 13.11.2017 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини його доходу. У рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 18.02.2020 року накладено арешт на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї та реєстрацію, у квартирі за адресою АДРЕСА_3 позивач, відповідачка та їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2018 року у цивільній справі №234/16978/17 (провадження №2/234/519/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково та визнано квартиру АДРЕСА_5 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по Ѕ частки квартири АДРЕСА_5 .

У судовому засіданні також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 мешкає за адресою АДРЕСА_2 разом з неповнолітнім сином, ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами.

Також у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що з часу придбання позивачем квартири по АДРЕСА_3 у 2010 році та у період перебування у шлюбі, сторони взагалі не мешкали у зазначеній квартирі, оскільки квартира здавалась в оренду, що підтверджується наданими відповідачкою копіями договорів оренди квартири та поясненнями сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачки ОСОБА_2 виникло право користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , з тих підстав, що вона була членом сім`ї ОСОБА_1 та постійно мешкала з ним до розірвання шлюбу.

Спеціальною підставою припинення права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачка була зареєстрована у спірній квартирі, як член сім`ї власника, та набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачка не є власником спірної квартири, жодного дня у спірній квартирі не мешкала. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний, на даний час відповідачка не є членом сім`ї позивача.

Отже, відповідачка спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Доводи відповідачки про те, що вона не мешкала у спірній квартирі з поважних причин, оскільки квартира здавалась в оренду, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідачка на даний час не є членом сім`ї позивача. Крім того, суду не надано доказів, що між позивачем, як власником квартири, та відповідачкою існує домовленість на користування вказаною квартирою.

Також судом встановлено, що відповідачка має у власності Ѕ частку квартири у АДРЕСА_2 , де мешкає постійно разом із неповнолітнім сином, тобто право на житло відповідачки в даному випадку не порушено.

Доводи відповідачки про те, що позивач має заборгованість по аліментам, на спірну квартиру за адресою АДРЕСА_3 накладено арешт та вона має право придбати цю квартиру, тому вважає недоцільним зніматися з реєстрації, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не стосуються предмету спору. Право відповідачки на придбання спірної квартири при її продажу в рамках виконавчого провадження, в даному випадку не порушується.

Доводи відповідачки про те, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_2 , де вона на даний час мешкає суд не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не стосується предмету спору. Крім того, суд звертає увагу на те, що з позовом про усунення перешкод у користуванні даною квартирою, позивачка не зверталася.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12,78-81, 141, 258-259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (п.15.5 Перехідних положень ЦПК України) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлений 20.07.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко