Справа № 539/3251/16-ц
Провадження № 4-с/539/6/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2020 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Даценка В.М.
за участі секретаря судового засідання Джадан І.В.
представника скаржника ОСОБА_1
та начальника Лубенського МРВДВС - Клименко С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву «Лубенський райагробуд» на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Величко Н.М.,
Скаржник ТОВ «Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву «Лубенський райагробуд» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Величко Н.М. (колишня назва Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області)
В скарзі зазначив, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.02.2017 частково скасованим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10.05.2017, з товариства на користь ОСОБА_2 стягнуто 193 196 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та 2 498 грн. 16 коп. судового збору, а на користь ОСОБА_3 1000 грн. моральної шкоди та 551 грн. 20 коп. судового збору.
Постановою Верховного Суду від 31.10.2019 рішення Апеляційного суду Полтавської області від 10.05.2017 залишено без змін.
04.12.2019 державним виконавцем Величко Н.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60786803 на підставі виконавчого листа №539/3251/16-ц виданого 09.06.2017 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення на користь ОСОБА_2 193 196 грн. 14 коп. матеріальної шкоди.
Крім того, 11.12.2019 державним виконавцем було направлено для виконання винесену ним цього ж числа постанову про примусове стягнення вищевказаної суми шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно.
Скаржник вважає, що державним виконавцем були порушені вимоги закону, щодо надіслання сторонам постанов рекомендованим поштовим відправленням. Крім того виконавець не врахував постанову касаційної інстанції та розрахував суму стягнення по рішеннях попередніх інстанцій, невраховуючі той факт, що підприємство розрахувалося із стягувачем у повному обсязі.
Підприємство має значну кількість рухомого та нерухомого майна, загальна вартість якого являється значно більшою за розраховану ДВС компенсацію матеріальної шкоди. Таким чином, вважає дії Лубенського МРВДВС неправомірними, оскільки ними не здійснювалась оцінка загальної вартості майна і одразу ж накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що стало значною проблемою для функціонування підприємство, наслідками чого може бути значне понесення збитків у процесу здійснення господарської діяльності із метою одержання прибутку.
На підставі вищевикладеного скаржник прохає визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати вищевказану постанову про арешт майна боржника від 11.12.2019.
В судовому засіданні представник скаржника адвокат Оніщенко Н.Ю. вимоги скарги підтримала та надала доповнення до скарги, згідно якого прохає: визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову від 27.12.2019 про арешт коштів боржника виконавчого провадження № 60786803 на основі виконавчого листа №539/325/16-ц виданого 09.06.2017р., визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову державного виконавця ДВС ЛРУЮ Величко Н.М. від 11.12.2019 року про арешт майна боржника, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення даного виконавчого провадження і зобов`язати останнього закінчити виконавче провадження.
Дослідивши вказану заяву суд встановив, що в ній скаржник фактично заявляє перед судом дві нові окремі вимоги: скасування постанови від 27.12.2019 про арешт коштів боржника виконавчого провадження № 60786803 на основі виконавчого листа №539/325/16-ц виданого 09.06.2017р., визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо не закінчення даного виконавчого провадження і зобов`язати останнього закінчити виконавче провадження.
Звернення з самостійними вимогами в межах розгляду іншої скарги на дії державного виконавця не передбачено нормами ЦПК, а тому суд відмовив у прийнятті такої заяви.
Начальник Лубенського МРВДВС Клименко С.М. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує. Зазначає, що боржник добровільно не виконав рішення суду, а тому державний виконавець відкрив виконавче провадження та з метою забезпечення виконання рішення суду наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно підприємства в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.
Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися надавши суду заяви з яких вбачається, що претензій до скаржника не мають у зв`язку з відшкодуванням останнім присуджених їм за рішенням суду коштів.
Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Величко Н.М. від 04.12.2019 було відкрито виконавче провадження №60786803 про стягнення з скаржника на користь ОСОБА_2 193 196,14 грн.
Підставою відкриття вищевказаного виконавчого провадження став виконавчий лист №539/325/16-ц виданий Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 09.06.2017 на виконання рішення суду від 20.02.2017 частково скасованого рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10.05.2017, яким з скаржника на користь ОСОБА_2 стягнуто 193 196 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та 2 498 грн. 16 коп. судового збору.
Згідно постанови Верховного Суду від 31.10.2019 рішення Апеляційного суду Полтавської області від 10.05.2017 залишено без змін. При цьому в постанові зазначено, про поновлення виконання вищевказаного рішення Апеляційного суду Полтавської області. Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає (а.с.28-37).
11.12.2019 державним виконавцем в межах вищевказаного виконавчого провадження було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме і не рухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 212 784, 61 грн (а.с.26-27).
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.6 ст.26, ч.ч.1-3 ст. 56, ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Системний аналіз вказаних статей дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначені певні правила накладання арешту майна в межах виконавчого провадження. Так, арешт може бути накладений з метою забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається після виявлення майна, на що прямо вказує норма абз.3 ч.2 ст.56 Закону. Для цього державному виконавцю надається доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Виявивши таке майно державний виконавець застосовує арешт співмірно обсягу вимог за рішенням.

Дослідивши оскаржувану постанову про накладення арешту, суд приходить до висновку про те, що вона не відповідає наведеним вимогам закону.

Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що при накладенні арешту державний виконавець перевірив майновий стан боржника та застосував арешт співмірний обсягу вимог (наприклад, за приблизною ціною виявленого майна).

Посилання в оскаржуваній постанові на те, що такі вимоги закону виконані, оскільки в постанові зазначено «все рухоме і не рухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення» суд відхиляє, оскільки такий вираз не свідчить про виконання наведених приписів закону. Так, суд не вбачає можливим точно виконати такий припис державного виконавця. З нього незрозуміло яке майно підприємства підпадає під арештоване та таке, яке буде направлене на погашення заборгованості, а яке ні. Така ситуація фактично призводить до арешту всього майна боржника.

В свою чергу, наведене порушує основні засади виконавчого провадження, передбачені в ст.2 Закону, а саме щодо юридичної визначеності (елемент принципу верховенства права).

Крім того, такий захід фактично блокує господарську діяльність підприємства, що не дозволяє йому виконати рішення суду та сплатити відповідні кошти. Тобто державний виконавець фактично сам перешкоджає можливості досягти мети виконавчого провадження.

Очевидно, що такий арешт вкрай негативно впливає на роботу самого підприємства, що призводить до невиконання ним своїх зобов`язань перед контрагентами, та перед працівниками. Відтак, безумовно не може вважатися співмірним пред`явленим вимогам про стягнення коштів.

Враховуючи порушення вимог законодавства державним виконавцем, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгосподарське підприємство по агропромисловому будівництву «Лубенський райагробуд» на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Величко Н.М. - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Величко Н.М. неправомірними та скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника від 11.12.2019 по виконавчому провадженню №60786803 відкритому на підставі виконавчого листа №539/325/16-ц виданого 09.06.2017.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.02.2020.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко