ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 2-424/1998
Провадження № 22-ц/4820/1687/20
УХВАЛА

24 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І., Купельського А.В., Янчук Т.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом прокурора Красилівського району Хмельницької області в інтересах Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» села Велика Салиха, Красилівського району, Хмельницької області, до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 жовтня 1998 року,

встановив:

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 жовтня 1998 року позов прокурора Красилівського району Хмельницької області задоволено.

Визнано сертифікат на право на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра» села Велика Салиха, Красилівського району, Хмельницької області, серії ХМ №0223033, виданий 1 жовтня 1996 року державною адміністрацією Красилівського району на ім`я ОСОБА_1 , недійсним.

Стягнуто з Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь держави 85 коп. державного мита.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції (далі ЦПК України).

Відповідно до п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 291 ЦПК України (в редакції Закону 1963 року), що діяла на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, касаційні скарги на рішення районних (міських) судів, міжрайонних (окружних) судів, Верховного Суду Республіки Крим, Київського і Севастопольського міських судів, міжобласного суду, військових судів може бути подано протягом десяти днів з наступного дня після проголошення рішення.

Законом України від 21 червня 2001 року №2540-ІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», який набув чинності з 29 червня 2001 року, введено в дію порядок апеляційного перегляду судових рішень.

Як передбачено пунктами 3 і 5 Перехідних положень цього Закону, цивільні справи, які до 29 червня 2001 року надійшли для касаційного розгляду, вирішуються в порядку, визначеному для розгляду апеляційних скарг, а рішення, які станом на 29 червня 2001 року набрали чинності, можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Враховуючи дату проголошення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (6 жовтня 1998 року), касаційна скарга мала бути подана на нього у строк до 16 жовтня 1998 року.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду лише 28 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що даний строк пропущено ним із поважних причин.

Обґрунтовуючи це клопотання, ОСОБА_1 зазначив, що він не був повідомлений про розгляд справи та взнав про ухвалення судом оскаржуваного рішення лише 16 вересня 2020 року.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В силу ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Із положень ч. 2 ст. 358 ЦПК України слідує, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Із ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2020 року про відновлення витраченого судового провадження слідує, що 6 жовтня 1998 року ОСОБА_1 приймав участь у судовому розгляді справи, був присутнім при оголошенні рішення суду та ознайомлений із його змістом, а матеріали справи не містять даних про те, що обставини непереборної сили, тобто дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Реалізуючи принцип верховенства права, суд при розгляді справи застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Устименко проти України» ("Ustimenko v. Ukraine", заява №32053/13, рішення від 25 жовтня 2015 року, п. 46) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Ryabykh v. Russia", заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Також ЄСПЛ неодноразово зазначав (справа «Пономарьов проти України», "Ponomaryov v. Ukraine", заява №3236/03, рішення від 3 квітня 2008 року, п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, ?...?, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року; Trukh v. Ukraine, заява №50966/99, ухвала від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

З часу ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення минуло майже 22 роки, водночас, заявлені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та не обґрунтованими, а поновлення судом апеляційної інстанції цього строку призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції та принципу правової визначеності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню. У зв`язку з цим апеляційне провадження у справі не може бути відкрите.

Керуючись ст.ст. 127, 354, 357, 358, 381, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 жовтня 1998 року залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом прокурора Красилівського району Хмельницької області в інтересах Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» села Велика Салиха, Красилівського району, Хмельницької області, до Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) недійсним.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук