П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року місто Київ

справа № 752/17933/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/9328/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Колдіної О.О. від 3 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Альфа-Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до АТ "Альфа-Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Кісельова В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 25088, відкрито виконавче провадження та проводяться дії щодо звернення стягнення (реалізації на публічних торгах) на майно позивача, зокрема квартири АДРЕСА_1 .

Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду та зумовить виникнення нових судових справ щодо повернення майна позивача від третіх осіб, а тому просила зупинити стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 25088, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 156 518,15 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом приватного

нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 25088, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суми заборгованості до розгляду справи по суті.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову та зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, суд першої інстанції виходив із того, що дії приватного виконавця щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису можуть вплинути на майнові права позивача у разі задоволення її позову.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Скаржник зазначає, що про існування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року вона дізналася лише з матеріалів справи, яка перебуває на розгляді Шевченківського районного суду міста Києва, № 761/46488/19 за позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця Кісельвої В.В., ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування акту приватного виконавця про реалізацію предмету іпотеки (квартира АДРЕСА_1 ), скасування свідоцтва та рішення про державну реєстрацію. Підставою для визнання недійсним та скасування акту приватного виконавця про реалізацію предмету іпотеки ОСОБА_3 вказує наявність оскаржуваної у даному провадженні ухвали суду про про зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 25088.

Стосовно підстав для скасування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року скаржник зазначає, що ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 , на електронних торгах і на даний час є її власником, - у такому випадку зупинення стягнення порушує права скаржника на мирне володіння майном як добросовісного набувача; вимоги позивача про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставними, а тому і забезпечення такого позову не є необхідним; зупинення стягнення за спірним виконавчим написом є недоцільним, оскільки фактично він вже виконаний - в рахунок погашення заборгованості приватним виконавцем звернуто стягнення на належну позивачу квартиру та продано її на електронних торгах; в провадженні Голосіївського районного суду перебуває аналогічна справа (№752/17933/19), провадження якої відкрито 12 липня 2019 року, в межах якої позивачу вже було відмовлено у забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, крім того, даний позов ОСОБА_3 повинен бути залишений судом без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України і як наслідок - скасовані заходи забезпечення позову.

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року розгляд справи здійснюється в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник АТ "Альфа-Банк" - Степаненко О.О. до суду апеляційної інстанції не з`явився, проте направив на електронну адресу суду заяву у якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а слухання справи проводити у його відсутність.

ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилася, подала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з її перебуванням на самоізоляції.

З урахуванням обставин справи, з метою її розгляду в установлені законом розумні строки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга може бути розглянута у відсутність ОСОБА_3 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до АТ "Альфа-Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Кісельова В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з указаним позов стала, на її думку, незаконність вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.В. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 25088, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", заборгованості у розмірі 156 518,15 доларів США.

Постановою приватного виконавця Кісельовою В.В. від 15 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59112951 по примусовому виконанню зазначеного вище виконавчого напису. В рамках даного виконавчого провадження проводяться дії виявлення, опису, накладення арешту та реалізації майна боржника ОСОБА_3 .

Так, 23 серпня 2019 року на прилюдних електронних торгах продану належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , покупцем якої стала ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості

господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Постановляючи ухвалу про зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття запобіжних заходів по забезпеченню позову може призвести до подальших порушень майнових прав позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинення стягнення за виконавчим написом

порушує права скаржника на мирне володіння майном як добросовісного набувача відхиляються колегією суддів, оскільки в даному випадку судом не вирішується питання щодо права власності осіб на нерухоме майно (квартира АДРЕСА_1 ).

Більше того, цивільним процесуальним кодексом у випадках оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документа прямо передбачено такий вид забезпечення позову, як зупинення стягнення за ним, а заява містить достатньо обґрунтовані підстави необхідності вжиття такого заходу забезпечення

Обґрунтованість позовних вимог щодо визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню при вирішенні питання щодо забезпечення позову судом не досліджується, а тому такі посилання в апеляційній скарзі не стосуються предмета оскарження (правомірності забезпечення позову).

Доводи апеляційної скарги щодо недоцільності зупинення стягнення за виконавчим написом у зв`язку з його фактичним виконанням (реалізація нерухомого майна боржника) є помилковими, оскільки, по-перше, предметом його виконання є стягнення заборгованості, а не звернення стягнення на майно, а по-друге, комплекс здійснення примусових дій приватного виконавця по стягненню заборгованості з боржника є значно ширшим ніж реалізація частини майна, у даному випадку квартири, боржника, що не може свідчити про його виконання.

Посилання у апеляційній скарзі на перебування в провадженні Голосіївського районного суду аналогічної справа (№752/17933/19), провадження якої відкрито 12 липня 2019 року, в межах якої позивачу вже було відмовлено у забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом, а також на те, що даний позов ОСОБА_3 повинен бути залишений судом без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України і як наслідок - скасовані заходи забезпечення позову, відхиляються колегією суддів, оскільки комплекс вирішення вказаних питань належить до компетенції суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 липня 2020 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова