Справа № 202/6228/18
Провадж. 2/202/136/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2020 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі головуючого судді: Бєльченко Л.А

при секретарі- Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач зазначила, що 07.02.2018 року, в м. Дніпрі, по вул. Воронезькій, в районі перехрестя з вул. Амурською, сталася дорожньо- транспортна пригода за участі автомобіля Фольцваген Джетта державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , яка скоїла наїзд на неї, позивача, заподіявши тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, забійно-рваної рани у правій скронево-тім`яній області з розвитком в посттравматичному періоді лікворно-гіпертензійного, астенічного синдрому та часткової атрофії зорових нервів обох очей, саден та набряку в області лівого променево-зап`ястного суглобу. 28.03.2018 року постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, яка ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 року була скасована, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, вона, позивач, знаходилась на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні № 2 КЗ «Обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова» з 07.02.2018 року по 20.02.2018 року, а потім знаходилась на лікуванні за місцем проживання. За цей час було придбано необхідних для лікування ліків на суму 7013 грн. В цей час вона не могла користуватися громадським транспортом, пересувалася за допомогою автомобіля, на паливо для якого було витрачено 2900 грн. Також в результаті травмування одежа, котра була на ній, прийшла у непридатний стан, загальна вартість її становить 2700 грн. Крім того, позивач зазначила, що вона працювала швачкою без оформлення трудових відносин і отримувала щомісяця 5000 грн. Після дорожньо-транспортної пригоди вона три місяці не працювала, через що втратила заробіток в розмірі 15000 грн. Для отримання судово-медичного висновку спеціаліста вона сплатила 487,05 грн. (350,80 і 136,25). Загалом сума матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, становить 48 100,48 грн.

Крім того, внаслідок ДТП їй, позивачеві, заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, моральних стражданнях через те, що вона знаходилась на лікуванні, були порушені її нормальні життєві зв`язки, професійна діяльність, погіршився її зір, через що вона не може займатися улюбленою справою, перебуває у депресивному стані. Моральну шкоду, заподіяну їй, вона оцінює у 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач і її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, указуючи, що у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 , правомірним є застосування ч.5 ст. 1187 ЦК України, відмовивши в задоволенні позову внаслідок дії непереборної сили, оскільки правила дорожнього руху ніхто не порушував. Представник відповідача також зауважив на тому, що позивач з дитинства мала часткову втрату зору обох очей і не користувалася окулярами. Саме тому, на думку представника відповідача, вона допустила грубу необережність і потрапила в ДТП. Діагноз позивача, пов`язаний із зниженням зору, не є наслідком дорожньо - транспортної пригоди, тому витрати на придбання окулярів в розмірі 2 239,00 грн. не підлягають задоволенню. Розмір витрат на відшкодування пошкодженого позивачем одягу також нічим не підтверджений, тому також не підлягає задоволенню. Не погодився представник відповідача і з розміром на відшкодування упущеної вигоди у зв`язку з тим, що позивач не працювала. З цього приводу зауважив, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 07.02.2018 року по 20.02.2018 року та з 28.02.2018 року по 12.03.2018 року, тобто тридцять три доби, а не три місяці. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1195 ЦК України розмір відшкодування фізичній особі, яка не працювала в момент завдання шкоди, визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Не погодився представник відповідача з вимогами позивача про відшкодування суми на придбання паливних матеріалів у розмірі 2 900 грн. Зазначив, що позивачем не доведено, що стан її здоров`я потребував стороннього догляду та допомоги і вона не могла користуватися громадським транспортом, а надані позивачем фіскальні чеки викликають сумнів у справжності таких витрат, оскільки з цих чеків неможливо зробити висновок, на що саме витрачені грошові кошти. Представник відповідача також зауважив, що позивачем надані чеки про витрати на лікування за 12.04.2018 року і 26.04.2018 року, в той час як вона ані стаціонарно, ані амбулаторно не лікувалась в цей час. Не погодився представник відповідача і з витратами на проведення судово-медичної експертизи в розмірі 487,05 грн., оскільки вона проведена ОСОБА_1 на власний розсуд і підтвердила попередні діагнози. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача також не визнав, зважаючи на те, що вони належним чином не підтверджені. Представник відповідача також просив при розгляді справи врахувати, що відповідач є студенткою, самостійного заробітку не має, проживає з дідусем і бабусею, які є пенсіонерами, самостійно відремонтувала автомобіль, нею понесені витрати, пов`язані з оперативним втручанням внаслідок закритого трьох кісточкового перелому лівого гомілкоступу зі зміщенням.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2018 року, в м. Дніпрі, по вул. Воронезькій, в районі перехрестя з вул. Амурською, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Фольцваген Джетта, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка скоїла наїзд на ОСОБА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 року була скасована постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, котрою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях останньої події і складу адміністративного правопорушення. Зазначене підтверджується дослідженим в судовому засіданні матеріалом про адміністративне правопорушення.

Встановлено, що в результаті травмування ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, забійно-рваної рани у правій скронево-тім`яній області з розвитком в посттравматичному періоді лікворно-гіпертензійного, астенічного синдрому та часткової атрофії зорових нервів обох очей; саден та набряку в області лівого променево-зап`ястного суглобу (а.с.12).

З 07.02.2018 року по 20.02.2018 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні № 2 КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова». З 28.02.2018 року по 12.03.2018 року ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» (а.с.13,14).

Позивачем на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням, обстеженням, придбанням окулярів, придбанням паливно-мастильних матеріалів надано копії чеків.

Положенням частини першої статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі

(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з частинами першою і другою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

З урахуванням встановлених обставин і відповідних їм правовідносин, суд вважає доведеними і такими, що підлягають відшкодуванню, витрати, пов`язані з придбанням ліків і медичних препаратів, котрі призначались для лікування ОСОБА_1 і дійсно викликані необхідністю у їх придбанні на суму 3 395,28 грн. (солпадеїн - 55,20 грн. (а.с.22), анальгетик - 20,96 грн. (а.с.21), канюля - 41,0 грн. (а.с.21), ємність для забору сечі - 4,60 грн. (а.с.21), темпалгін - 38,13 грн. (а.с21), солпадеїн - 11,70 грн. (а.с.19), ларфікс - 43,16 грн. (а.с.19), дексалгін - 46,40 грн. (а.с.19), шприці - 31.0 грн. (а.с.19), дексалгін - 94,16 грн. (а.с.19), дексалгін - 84.0 грн. (а.с.18), ефмерин - 449,40 грн. (а.с.18), кетанов -24,62 грн. (а.с.18), ларфікс - 35,30 грн. (а.с.18), темпалгін - 24,90 грн. (а.с.18), шприц - 9,50 грн. (а.с.18), емсеф - 170,0 грн. (а.с.18), шприці - 32.0 грн. (а.с.18), дексалгін - 210,40 грн. (а.с.18), солпадеїн - 59,40 грн. (а.с.17), анальгетик - 361,25 грн. (а.с.17), нейроксон - 60,26 грн. (а.с.17), тіоцетам - 44,24 грн. (а.с.17), система для ПР 2101 - 15.80 грн. (а.с.17), шприці - 40,50 грн. (а.с.17), тіоцетам - 66,36 грн. (а.с.17), система для ПР 2101 - 23,70 грн. (а.с.17), аміналон - 5,57 грн. (а.с.17), бетагістін - 30,96 грн. (а.с.17), перчатки - 16,50 грн. (а.с.17), катетер - 22,10 грн. (а.с.17), дексалгін - 235,40 грн. (а.с.17),емсеф -186,70 грн. (а.с.17), магнія сульфат - 7,30 грн. (а.с.17), натрія хлорид - 28.0 грн.. ( а.с.17), гліцин - 38.00 грн. ( а.с.17), долобене - 141,20 грн. (а..с.17), ноофен - 268,18 грн. (а.с.17), система для ПК 2102 - 11,0 грн. (а.с.17), шприці - 22,80 грн. (а.с.17), септил плюс - 33,40 грн. (а.с.17), вата - 5,20 грн. (а.с.17), кетанов - 63,39 грн. (а.с.17), бинт еластичний стерильний - 27,50 грн. (а.с.19), септил плюс - 33,40 грн. (а.с.19), натрія хлорид - 24,62 грн. (а.с.18), система для ПК 2102 - 9,60 грн. (а.с.18), натрія хлорид - 24,90 грн. (а.с.18), плазмозамінники - 24,90 грн. і 37,35 грн. (а.с.17).

Суд вважає доведеними і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат на придбання окулярів у розмірі 2 239,0 грн. (а.с. 20), оскільки відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1058 від 13.04.2018 року ОСОБА_1 встановлено міопію середнього ступеню, складний міопічний остигматизм, часткова атрофія зорових нервів обох очей. Часткова атрофія зорових нервів є наслідком перенесеної ЧМТ 07.02.2018 року. Зазначене свідчить, що між черепно-мозковою травмою, отриманою ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді 07.02.2018 року, і погіршенням зору є причинно - наслідковий зв`язок. Міопія середнього ступеню, складний міопічний остигматизм є аномалією рефракції і не пов`язана з ЧМТ.

Суд не приймає до уваги зауваження представника відповідача з приводу того, що дана судово-медична експертиза не є належним доказом у справі, оскільки експертом не зазначено, що він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до положень ст..102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений

(обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У представленому позивачем судово - медичному висновку № 1058 від 13.04.2018 року, виготовленому на її замовлення, дійсно не зазначено експертом, що він обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Проте, надаючи оцінку доказам по справі у їх сукупності, у суду не виникає сумнівів щодо дійсності результатів цього висновку, оскільки вони випливають і зроблені на підставі даних виписного епікризу з історії хвороби № Е996 нейрохірургічного відділення № 2 КЗ «Обласна клінічна лікарня ім.. І.І.. Мечникова», консультаційного висновку офтальмолога від 05.04.2018 року (а.с.13,15), зміст яких представником відповідача не оспорюється.

Крім того, відповідно до ст..ст. 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти результатів судово-медичної експертизи щодо стану здоров`я позивача після ДТП і наявності причинно-наслідкового зв`язку щодо часткової атрофії зорових нервів обох очей, представником відповідача протилежного не доведено.

У зв`язку з тим, що суд при прийнятті рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 спирається на висновок судово-медичного експерта і приймає його як доказ, суд вважає, що витрати на його проведення підлягають відшкодуванню відповідно до п. п ч.3 ст. 133 ЦПК України в розмірі 487,05 грн. (350,80 + 1346,25) (а.с. 16).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із втратою працездатності відповідно до положень ст. 1195 ЦК України, суд враховує, що позивач на час травмування офіційного заробітку (доходу) не мала, отримання нею заробітної плати за роботу швачки у розмірі 15 000 на місяць відповідно по положень ст.ст. 77- 79 ЦПК України не доведено; остання знаходилась на лікуванні згідно виписок з історій хвороб на а.с. 13,14 з 07.02.2018 року по 12.03.2018 року, тобто загалом 34 дні, а мінімальний розмір заробітної плати на той час становив 3 723 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрачений заробіток у розмірі 4 219,40 грн. (3 723 мін. з.п. : 30дн. х 34 дн.).

Загалом на відшкодування матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 340,71 грн. (3 395,28 грн. (ліки і медпрепарати), 2 239,00 грн. (окуляри), 487,05 грн. (витрати на експертизу), 4 219,40 грн. (втрачений заробіток).

Інші вимоги позивача про відшкодування витрат на придбання ліків і медичних препаратів задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів, що їх придбання здійснювалось за призначенням лікаря і викликано дійсною потребою для лікування.

Вимоги позивача щодо відшкодування витрат на паливно-мастильні матеріали для використання автомобіля з метою відвідування медичних закладів також не підлягають задоволенню, оскільки з наданих позивачем на підтвердження здійснених витрат на паливно-мастильні матеріали квитанцій неможливо зробити висновок, на що саме витрачені грошові кошти. Крім того, позивачем не доведено необхідність використання транспортного засобу для відвідування мед закладів і супроводу її сторонньою особою.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що є встановленим, що в результаті травмування під час ДТП позивач отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження і зазнала фізичного болю, тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні, не працювала, стала користуватися окулярами у зв`язку з погіршенням зору, в результаті чого зазнала моральної шкоди.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) № 4 від 310.03.1995 року Верховний Суд України відзначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за його власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги характер заподіяних позивачеві тілесних ушкоджень, тривалість і глибину моральних страждань, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., задовольнивши вимоги позивача в цій частині позову також частково.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4,5,10,12,13, 259,263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 10340 (десять тисяч триста сорок) гривень 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя- Бєльченко Л.А.