ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року

м.Суми

Справа №584/770/17

Номер провадження 22-ц/816/113/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 в частині оскарження додаткового рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 вересня 2019 року в складі судді Данік Я.І., ухваленого у м. Путивль, повний текст якого складений 30 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, вимоги якого уточнила 10 січня 2018 року, 12 березня 2018 року та 17 січня 2019 року (т. 1 а.с. 84 - 85, 213 - 215), до ОСОБА_4 , третя особа: Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року рішення Путивльського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року в даній справі залишено без змін.

30 серпня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив включити до складу судових витрат витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13580,80 грн та стягнути їх з позивача на його користь (т. 2 а.с. 30 - 31).

Додатковим рішенням цього ж суду від 30 вересня 2019 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 13580,80 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду від 30 вересня 2019 року, представник позивача оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Бутенко В.М., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду скасувати.

При цьому, представник позивача вважає незаконним стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу в розмірі 13580 грн 80 коп., оскільки, на її думку, понесені відповідачем витрати у вказаному розмірі не підтверджуються відповідними доказами, а обсяг виконаних адвокатом робіт є значно меншим, ніж заявлено відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи заяву ОСОБА_4 про вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, останній, враховуючи складність даної справи, обсяг виконаних адвокатом робіт та час, витрачений на їх виконання, а також взявши до уваги, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відмовлено, вважав за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача заявлені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13580 грн. 80 коп.

Перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Виходячи з матеріалів справи, адвокат Міненко С.А. представляв інтереси відповідача ОСОБА_4 в суді першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги від 28 грудня 2017 року, відповідно до п. 4 якого клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 640 грн за годину участі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (т. 1 а.с. 79).

Як передбачено ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на уточнену позовну заяву відповідач ОСОБА_4 зазначив про те, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, які він планує понести під час розгляду даної справи, складає 8000 грн (т. 1 а.с. 99 - 101).

26 червня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій, посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначив про те, що оскільки витрати на професійну правничу допомогу будуть оплачені після фактичного підрахунку витраченого часу на надання послуг, тому докази понесених ним витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення по справі (т. 1 а.с. 166).

У ч. 4 ст. 141 ЦПК України йдеться про те, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно з даними акта виконаних робіт від 30 серпня 2019 року та описом робіт (наданих послуг) адвокат Міненко С.А. у період з 28 грудня 2017 року по 28 серпня 2019 року на виконання вимог вищевказаного договору надав ОСОБА_4 наступні юридичні послуги:

- приймав участь під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, зокрема, складання процесуальних документів по справі: відзиву, заяви про забезпечення позову, заяви про виклик та допит свідків, а також надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи в суді, виготовлення копій документів, всього було витрачено 10 годин;

- участь у судових засіданнях: 10 січня 2018 року, 06 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 26 квітня 2018 року, 16 травня 2018 року, 26 червня 2018 року, 20 липня 2018 року, 22 січня 2019 року, 13 лютого 2019 року, 09 квітня 2019 року, 13 травня 2019 року, 28 серпня 2019 року загальною тривалістю 11 годин 13 хвилин (т. 1 а.с. 34, 35).

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13580,80 грн відповідач ОСОБА_4 підтвердив розрахунковою квитанцією від 30 серпня 2019 року за № 555166 з відбитком печатки адвоката Міненка С.А. (т. 2 а. с. 32, 33), яка була надана суду.

Перевіряючи вищевказані докази, надані відповідачем на підтвердження понесених ним судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, встановлено, що адвокатом Міненко С.А. були виконані наступні дії з надання правничої допомоги відповідачу:

- складання та подання відзивів на уточнені позовні заяви (т. 1 а. с. 99 - 101, 119 - 120);

- складання та подання клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням (т. 1 а.с. 103);

- складання та подання заяви про залучення до участі у справі третьої особи (т. 1 а.с. 104);

- складання та подання заяв про виклик та допит свідків (т. 1 а.с. 141, 217, 226);

- ознайомлення з матеріалами справи (т. 1 а.с. 218, 225, т. 2 а.с. 15);

- збір доказів по справі;

- участь у судових засіданнях суду першої інстанції 10 січня 2018 року, 06 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 26 квітня 2018 року, 16 травня 2018 року, 26 червня 2018 року, 20 липня 2018 року, 22 січня 2019 року, 13 лютого 2019 року, 19 квітня 2019 року, 02 травня 2019 року, 13 травня 2019 року, 01 липня 2019 року, 28 серпня 2019 року загальною тривалістю 13 годин 28 хвилин.

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги норми частини 4 ст. 137 ЦПК України щодо складності справи, тривалості її розгляду з липня 2017 року по серпень 2019 року, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання робіт та значення справи для сторін.

Однак, хоча і не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що адвокат Міненко С.А. приймав участь у судових засіданнях суду першої інстанції загальною тривалістю 8 годин 22 хв., а кількість годин, витрачених адвокатом на надання правничої допомоги відповідачу у даній справі значно завищена, в той же час, колегія суддів звернула увагу на обставини того, що заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку сума для відшкодування (8000 грн) істотно перевищує стягнуту судом (13580,80 грн), про що просив відповідач, суму на відшкодування витрат на правову допомогу, а сам відповідач не довів, що на час подання орієнтовного розрахунку він не міг передбачити значно збільшені суми витрат.

Крім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач надав квитанцію від 30 серпня 2019 року, із якої вбачається, що ОСОБА_4 оплатив юридичні послуги згідно договору № 342, яка є належним доказом та яка отримала з боку суду належну оцінку, тому доводи апеляційної скарги про те, що понесені відповідачем витрати не підтверджуються відповідними доказами колегія суддів відхиляє.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з недотриманням норм процесуального права (ч. 4 ст. 141 ЦПК України), тому таке судове рішення необхідно змінити, відмовивши відповідачу у відшкодуванні судових витрат на правову допомогу в частині перевищення заявленої до відшкодування суми від заявленої в попередньому розрахунку, а апеляційну скаргу, відповідно, задовольнити частково.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2; ст. 376 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 в частині оскарження додаткового рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 вересня 2019 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 вересня 2019 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 8000 грн витрат на правничу допомогу, а не 13580,80 грн, як вказав суд першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов