Справа № 286/3730/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання , -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2019 року ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 01.09.2019 року до закінчення денної форми навчання в липні 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Третя особа своїх пояснень на позовну заяву не надала.

Відповідач надав відзив, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку з тим, що позивач немає права звернення з вказаним позовом, оскільки не проживає з дочкою на даний момент, належним позивачем являється донька, яка з вказаним позовом до нього не зверталася. Зазначив, що жодного доказу потреби дитини в отриманні матеріальної допомоги, позивач не надала, позивач вказує, що він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, однак це не відповідає дійсності. Вказав, що є інвалідом 2 групи хворіє на тяжку хронічну хворобу та потребує оперативного втручання, вартість вказаної операції становить 300000,00 грн., кім того на утриманні має дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається та матір, яка є інвалідом 3 групи. Та знаходиться під його доглядом, що потребує додаткових витрат. В якості доходу має лише пенсію в розмірі 1564,00 грн., що за рік складає 18678,00 грн., тоді як у позивачки дохід за рік складає 235872,00 грн.. Крім того, позивач має грошові кошти на зберіганні в банку. Відповідач зазначив, що у зв`язку з хворобою не може працювати та надавити допомогу на утримання дитини, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій просить задовольнити в повному обсязі позовні вимоги, оскільки донька перебуває на її повному утриманні. Місцем її проживання вказано м. Лівів, так як дочка там навчається, однак на вихідні та канікули приїздить за місцем свого проживання до м. Овруч. Жодних інших доходів у неї немає. Крім того, дочка знаходиться під постійним наглядом лікаря-гінеколога, та потребує постійної регуляції гормональними препаратами. Зазначила, що докази надані відповідачем на підтвердження своєї хвороби не можуть вважатися належним доказом, оскільки це підробний документ, а оперативне втручання якого потребує відповідач проводиться в плановому порядку, тобто за державний кошт. Щодо утримання сина, то він зростає в повній сім`ї, а довідку про доходи своєї дружини відповідачем не надано. Мати відповідача проживає окремо та не веде з ним спільного господарства, отже не є членом його сім`ї, тому доводи про її утримання є безпідставними. Декларація про доходи за 2018 рік не може бути доказом, так як отримані за вказаний період кошти були потрачені на потреби дитини у вказаному періоді.

Відповідач надав заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки доводи позивача необгрунтовані, не підтвердженні будь-якими доказами. Зазначив, що позивачка є неналежним позивачем по справі, так як дочка проживає окремо. Посилаючись на хворобу дочки, не надала підтвердження необхідності її лікування та вартості такого лікування. Враховуючи його доводи викладені у відзиві та запереченні, вважає, що ним повністю доведено те, що хвороби, сімейні обставини, отриманий дохід, позбавляють відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період її навчання.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідач доводиться батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 грудня 1999 року (а.с5).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 24 січня 2001 року серії НОМЕР_2 (а.с.4).

На даний час ОСОБА_3 навчається на 1 курсі факультету ветеринарної медицини за освітнім ступенем магістр на денній державній формі навчання, спеціальності 211 Ветеринарна медицина Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького (наказ на зарахування №398-4 від 01 серпня 2019 року). За результатами рейтингового вступного балу ОСОБА_3 до квоти студентів, які отримують стипендію не потрапила, що видно з довідок виданих деканом факультету ветеринарної медицини Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького від 06.08.2019 року №345 (а.с.6,7).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, враховуючи, що ОСОБА_3 проживає з позивачкою, а м. Львів є тимчасовим місцем проживання у зв`язку з її навчанням, доводи відповідача, щодо неналежного позивача є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Позов позивачкою подано 08.11.2019 року, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення аліментів на її користь починаючи з 01.09 2019 року не підлягає задоволенню.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Загальновідомими є ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд.

За таких обставин, суд вважає, що внаслідок навчання на стаціонарі повнолітня дочка сторін не має можливості працювати та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення ними повноліття, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; не досягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц, за недоведеності обставини спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу, лише та обставина, що він є батьком і на нього покладено обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання та не спроможна себе утримувати. Однак доказів того, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, матеріали справи не містять.

Крім того, доводи позивача, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, спростовуються наданими останнім доказами (довідкою Житомирського музичного училища ім. Косенка Житомирської обласної ради від 12.12.2019 року, копією посвідченням серії АЗ №361555 від 04.07.2013 року, довідкою про доходи №190143/269/0223, випискою з протоколу №155 від 30.12.2019 року КНП Брусилівська лікарня ). Відповідач є інвалідом ІІ групи та потребує лікування, що свою чергу пов`язане з додатковими значними витратами, що підтверджується долученими до відзиву та заперечення матеріалами.

Що стосується посилань відповідача на витрати по утриманню матері, яка є інвалідом 3 групи та має тяжкий стан здоров`я та сина, який продовжує навчання, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про недоведеність вказаних обставини наданими матеріалами, оскільки вони не містять доказів того, що мати потребує допомоги та відповідач є особою, яка надає таку допомогу. Крім того у вказаних матеріалах відсутні документи, які містять підтвердження віку сина відповідача, як наслідок обов`язку батька щодо необхідності його утримання.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою виконання певних обов`язків, а саме надання матеріальної допомоги, є факт наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.

Інших доказів, що підтверджують наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог та спростовують доводи відповідача, позивачем не надано.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223 ч.4, 258, 259, 263-265, 273, 280, 281, 284, 287, 288, 354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч