Справа № 466/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

за участю заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою поданою заявником ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

у с т а н о в и в :

заявниця ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис терміном на шість місяців відносно ОСОБА_1 , а саме просила: заборонити ОСОБА_1 наближатися ближче ніж 50 метрів до ОСОБА_3 та до місця її проживання: АДРЕСА_1 , заборонити входити у під`їзд зазначеного будинку; заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; взяти на профілактичний облік ОСОБА_1 профілактичної роботи; направити ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 покликається на те, що з 15.09.2009 року по 27.08.2014 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . У шлюбі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.08.2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на її корсть аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 зазначає, що з моменту розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 , останній почав незадовільно виконувати свої батьківській обов`язки. На її неодноразові прохання про матеріальну допомогу на малолітню дитину відповідав грубістю, погрозами та приниженнями.

05.04.2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження №56093086 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник стверджує, що після поновлення виконавчого провадження ОСОБА_1 в при особистих зустрічах чи телефонних розмовах принижував її, погрожував насиллям та фізичною розправою. Крім того, принижував та обзивав її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відтак, вважає, що в діях ОСОБА_1 по відношенню до неї прослідковуються ознаки домашнього насильства, а тому змушена звернутися до суду.

Від заявника ОСОБА_9 поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Вимоги, викладені у заяві підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги заяви категорично заперечив, що ніякого насильства відносно ОСОБА_3 не вчиняв та не має наміру вчиняти.

Заслухавши думку заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 15.09.2009 року по 27.08.2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі У шлюбі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Заявник ОСОБА_2 обґрунтовує вчинення щодо неї ОСОБА_1 домашнього насильства смс повідомленнями. Також заявником ОСОБА_3 долучено до матеріалів заяви довідки про прийняття та реєстрацію заяв.

З довідки про прийняття і реєстрацію заяви вбачається, що ОСОБА_3 зверталася до Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області із заявою про кримінальне правопорушення у зв`язку із тим, що 13.10.2013 року, близько 10.00 год ОСОБА_1 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 спричинив їй тілесні ушкодження.

Крім того, з довідки про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 02.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 зверталася із заявою до Франківського районного відділу поліції ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про кримінальне правопорушення, у зв`язку із тим, що 01.07.2014 року близько 20.00 год ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 спричив їй тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Згідно з п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що сам факт звернення ОСОБА_3 в поліцію із заявою про кримінальне правопорушення не свідчить про вчинення відносно неї домашнього насильства ОСОБА_1 , оскільки суду не надано жодних документів про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. А смс повідомлення, які ОСОБА_2 долучила до матеріалів заяви датовані 2017-2018 роками.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя О. І. Баєва