ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2791/19 Номер провадження 22-ц/814/1661/20Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Жага Едуардом Михайловичем на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2020 року (ухвалене суддею Максименко Л.В., повний текст рішення складено 22 травня 2010 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Інтернет-видання «Базар Медіа в Україні» та друкованого засобу масової інформації «Базар Медіа в Україні» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інтернет-видання «Базар Медіа в Україні» про захист честі,гідності,ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на сайті інформаційно-рекламного тижневика « ІНФОРМАЦІЯ_1 » опубліковано статтю під назвою «КомандаБандаМатюшенка», яка в подальшому поширювалася в соціальній Інтернет-мережі «Facebook». Позивач вважає, що відповідачем у публікації, розміщено та поширено інформацію, яка є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію. В статті під назвою «КомандаБандаМатюшенка або реакція на публікацію про підпал авто» йдеться про позивача, як керівника, засновника, власника деяких товариств, розміщено його фотографію, та зазначено, що користувачі соцмереж, називають ці фірми «КомандаБандаМатюшенка». З контексту вказаної статті вбачається, що позивач як керівник, засновник, власник та інше деяких товариств має відношення та є учасником злочинного об`єднання, як на думку відповідача, так званої, автором «КомандаБандаМатюшенка» Тому, позивач просив суд визнати недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 у вигляді фактичних тверджень, а саме: «КомандаБандаМатюшенка або реакція на публікацію про підпал авто», що була поширена на сайті інформаційно-рекламного тижневика «Базар Медіа в Україні» та зобов`язати інформаційно-рекламний тижневик «Базар Медіа в Україні» спростувати не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду у цій справі законної сили розповсюджену ним недостовірну інформацію шляхом розміщення резолютивної частини цього судового рішення в мережі Інтернет на веб-сайті: http//www.bazarmedia.info/.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Інтернет-видання «Базар Медіа в Україні» та друкованого засобу масової інформації «Базар Медіа в Україні» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Зокрема вказує, що назва даної статті « ОСОБА_2 » не є трансформацією публікацій у соціальних мережах інших осіб, не є оціночним судженням, а являє собою фактичне твердження, яке не базується на фактах, а тому таке твердження є зловживанням свободою слова. Посилається на те, що суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, не вірно розтлумачив значення слова банда, та взяв до уваги лише пояснення відповідача про те, що під словом банда він розумів групу людей, не дослідивши сам зміст статті, те про що в ній йдеться, а саме кримінальні провадження, так як це пов`язано з позивачем. Вказує, що розмістивши інформацію про позивача відповідачем фактично названо його особою, яка є злочинцем, тобто вказано на винуватість у вчиненні кримінального правопорушення як на доконаний факт, фактично порушено принцип презумпції невинуватості в даній статті. Апелянт вважає, що поширена інформація містить твердження про позивача та формує негативний образ, ганьбить його ділову репутацію та не може вважатися оціночним судженням

Від відповідача Інтернет-видання «Базар Медіа в Україні» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,що на сайті інформаційно-рекламного тижневика «Базар ІНФОРМАЦІЯ_1 Україні» опубліковано в соціальній Інтернет-мережі «Facebook» статтю під назвою «КомандаБандаМатюшенка або реакція на публікацію про підпал авто».

28 листопада 2019 року в обласному інформаційно рекламному тижневику «Базар Медіа в Україні» №46/833 на сторінці 9 в рубриці «реакція на публікацію» надруковано статтю під назвою #КомандаБандаМатюшенка. Автором статті є колектив редакції «Базар Медіа в Україні».

Позивачем оскаржується розміщення його фото та назва статті, яка на його думку порушує його честь, гідність і ділову репутацію. Зміст названої статті ним не оспорюється.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та бенефіціарним власником ряду товариств, про які йде мова в статті #КомандаБандаМатюшенка, як то СТОВ «Агростиль», СТОВ «Фокус АГРО» та інших. ОСОБА_3 - # ОСОБА_2 є запозиченою назвою з акаунту ФБ «Цікавий Гадяч» та інших користувачів соціальних мереж.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у назві статті #КомандаБандаМатюшенка не використовується прізвище позивача ОСОБА_1 , а його фото розміщено як засновника ряду товариств, про які йде мова у статті, зміст якої не оскаржується. Таким чином, суд не вбачає жодних фактичних тверджень відносно позивача ОСОБА_1 у назві статті «КомандаБандаМатюшенка або реакція на публікацію про підпал авто», тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Захист честі, гідності і ділової репутації - право громадянина та юридичної особи вимагати через суд спростування недостовірної інформації (відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво), яка принижує їхню честь, гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди їхнім інтересам.

Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов`язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності.

Позов про спростування відомостей, що порочать честь і гідність, може бути пред`явлений особою, про яку поширено такі відомості, а також її близькими родичами, якщо відомості прямо чи посередньо їх порочать. Заінтересована особа має право на судовий захист у зазначеному порядку й у разі поширення таких відомостей щодо члена її сім`ї або іншого родича, який помер.

Зобов`язаними суб`єктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій. Таким чином, відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті.

Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

В багатомовному відкритому словнику слово «банда» походить від італійського banda «знамя,отряд», далі з німецької *banda«знамя», в словнику української мови, упорядкованим Б. Грінченком розтлумачено значення слова: Банда, -ди,ж.1)Гурьба, ватага, АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .Пішли цілою бандою. ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 ... сказав їм зробити великий баль, банда їм грала. Гн.І. 161.

Представник відповідача ОСОБА_6 зазначив, що застосовуючи хештег # ОСОБА_2 , під словом банда розумів групу людей, однак ніяким чином не злочинну організацію, як стверджує позивач.

Таким чином, одностороннє тлумачення слова банда лише в розумінні кримінального права, як злочину, в даному випадку є помилковим і в даному випадку був застосований мовностилістичний засіб.

Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Зі змісту поширеної відповідачем інформації, вбачається, що у назві статті #КомандаБандаМатюшенка не використовується прізвище позивача ОСОБА_1 , а його фото розміщено як засновника ряду товариств, про які йде мова у статті, зміст якої не оскаржується. Таким чином, суд не вбачає жодних фактичних тверджень відносно позивача ОСОБА_1 у назві статті «КомандаБандаМатюшенка або реакція на публікацію про підпал авто», тому на думку колегії суддів місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

На думку колегії суддів, цілісна оцінка назви статті #КомандаБандаМатюшенка, вказує на те, що інформація яка в ньому міститься не є фактичним твердженням, а є судженням відповідача. Дана назва не містить конкретних даних про позивача, а його фото розміщено як засновника ряду товариств про які йде мова у статті, зміст якої позивачем не оскаржується.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інформація, яка була поширена відповідачем не містить фактичних тверджень, а відповідно і недостовірної інформації щодо позивача, а має вигляд інформації, яка отримана ним з акаунту ФБ «Цікавий Гадяч».

Таким чином доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Жага Едуардом Михайловичем залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2020 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська _______________ В.П. Пікуль