Справа № 133/1861/19
Провадження № 22-ц/801/184/2020
Провадження № 22-ц/801/221/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 рокуСправа № 133/1861/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участю секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козятинської районної ради Вінницької області про визнання незаконною бездіяльності та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу через затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі,

за апеляційними скаргами Козятинської районної ради Вінницької області на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області та голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка Віктора Миколайовича на окрему ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, постановлені у цій справі 25 листопада 2019 року в м. Козятині суддею цього суду Процем В. А.,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Козятинської районної ради Вінницької області про визнання незаконною бездіяльності та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу через затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, мотивуючи його тим, що 07 серпня 2013 року на виконання рішення 14 сесії 6 скликання Козятинської районної ради Вінницької області від 06 серпня 2013 року № 08-14-06 «Про укладення контракту з керівником Комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» між нею та відповідачем укладено контракт на термін з 07 серпня 2013 року по 07 серпня 2018 року. Відповідно до розпорядження голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В. М. від 06 липня 2016 року № 72 вказаний контракт розірвано та звільнено ОСОБА_1 з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 06 липня 2016 року.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року в цивільній справі № 133/1755/16-ц розпорядження голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В.М. від 06 липня 2016 року №72 про дострокове розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним і поновлено її на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області».

Розпорядженням голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В. М. від 28 жовтня 2016 року № 120 ОСОБА_1 поновлено на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 07 липня 2016 року, проте його розпорядженням від 01 листопада 2016 року № 122 її вдруге звільнено з цієї посади з 01 листопада 2016 року та достроково розірвано трудовий контракт.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у справі № 133/2485/16-ц розпорядження голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В. М. від 01 листопада 2016 року № 122 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» визнано незаконним і з 01 листопада 2016 року її повторно поновлено на цій посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вказане рішення суду виконано, проте щодо негайного поновлення на роботі на час звернення до суду з цим позовом так і не виконано у зв`язку з тим, що розпорядження заступника голови Козятинської районної ради Вінницької області № 30 від 12 квітня 2019 року, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді, за своєю юридичною природою є нікчемним, оскільки його винесено з перевищенням владних повноважень, а поновлення відбувається на неіснуючу посаду.

Пославшись на викладене та на те, що період з 14 березня 2017 року до дня звернення з даним позовом до суду є часом затримки виконання рішення суду про негайне поновлення на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області», тобто вимушеним прогулом, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною бездіяльність Козятинської районної ради Вінницької області щодо невиконання рішення суду від 14 березня 2017 року в частині поновлення на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу через затримку виконання рішення суду.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року позов задоволено частково, визнано незаконною бездіяльність Козятинської районної ради Вінницької області по невиконанню рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області № 133/2485/16-ц від 14 березня 2017 року в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області», в іншій частині позовних відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Окремою ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року звернуто увагу голови Козятинської районної ради Вінницької області на необхідність вирішення по суті і у встановлений законом (трудовим законодавством) строк заяви ОСОБА_1 від 16 травня 2019 року про звільнення її з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради» за згодою сторін. Встановлено строк вжиття необхідних заходів та повідомлення суду першої інстанції про результати розгляду не пізніше як у місячний термін.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вимог, які задоволено, відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Водночас, не погодившись із постановленою окремою ухвалою, голова Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюк В. М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, зокрема ст. 262 ЦПК України, та норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване судове рішення скасувати.

У поданих на апеляційні скарги відзивах позивач зазначила, що оскаржувані судові рішення вважає законними та обґрунтованими, а тому просить апеляційний суд залишити їх без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, які задоволено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість окремої ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарги, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ці судові рішення - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

У ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 4, 5, ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у цивільній справі № 133/2485/16-ц, яке набрало законної сили (а. с. 27-31), видно, що 07 серпня 2013 року на виконання рішення 14 сесії 6 скликання Козятинської районної ради від 06 серпня 2013 року № 08-14-06 «Про укладення контракту з керівником КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області», між ОСОБА_1 та Козятинською районною радою Вінницької області укладено контракт на термін з 07 серпня 2013 року по 07 серпня 2018 року.

Розпорядженням голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В.М. від 06 липня 2016 року № 72 достроково розірвано контракт від 07 серпня 2013 року з ОСОБА_1 - керівником комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 06 липня 2016 року. Цим же розпорядженням її було звільнено з посади директора комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 06 липня 2016 року згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України (підстави передбачені контрактом).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року в цивільній справі № 133/1755/16-ц розпорядження голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В.М. від 06 липня 2016 року № 72 про дострокове розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним і поновлено її на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області», стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також, моральну шкоду.

Розпорядженням голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В. М. від 28 жовтня 2016 року № 120 ОСОБА_1 поновлено на посаді директора комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 07 липня 2016 року і як зазначено в даному розпорядженні, воно прийняте на виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року у справі № 133/1755/16-ц та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2016 року.

Цього ж дня, тобто, 01 листопада 2016 року, фактично не допустивши ОСОБА_1 до роботи, іншим своїм розпорядженням № 122 голова Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюк В.М. вдруге звільнив її з посади директора комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» вже з 01 листопада 2016 року і достроково розірвав контракт від 07 серпня 2013 року, вже керуючись, як зазначено в самому розпорядженні, статутом КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області», висновками проведеного аналізу фінансового стану КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» та у зв`язку з порушенням останньою пунктів 2.7, 2.13., 2.22. контракту.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у справі № 133/2485/16-ц розпорядження голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка В. М. від 01 листопада 2016 року № 122 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» визнано незаконним і з 01 листопада 2016 року її повторно поновлено на цій посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням заступника голови Козятинської районної ради Вінницької області Задорожнюк А. № 30 від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у справі № 133/2485/16-ц, поновлено на посаді директора комунального підприємства «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» з 01 листопада 2016 року. Розпорядження від 01 листопада 2016 року № 122 «Про звільнення ОСОБА_1 » вирішено вважати недійсним (а. с. 26).

Згідно зі статтею 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства (стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ).

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч. 7 ст. 235 КЗпП).

Відповідно до ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За приписами ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ або розпорядження про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

За таких обставин, встановивши, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у справі № 133/2485/16-ц у частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» виконано відповідачем лише більш ніж через два роки після його ухвалення, на підставі вказаних вище норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивачки про визнання незаконною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиконанні цього рішення в частині негайного поновлення її на посаді.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції положень ст.15 ЦК України, ст.ст. 2, 13 ЦПК України, зокрема принципу диспозитивності цивільного судочинства та про те, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду її права не були порушені, оскільки Козятинська районна рада вчинила дії по поновленню її на роботі, апеляційний суд вважає безпідставними у з зв`язку з тим, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2017 року в порушення зазначених вище вимог чинного законодавства не виконано відповідачем негайно, на що позивач серед іншого посилалась у своїй позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, а тому це є як підставою позову, так і підставою для визнання його бездіяльності незаконною.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви по суті заявлених вимог, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Під час розгляду цієї справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали у зв`язку з порушенням трудового законодавства головою Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюком В. М., оскільки, на час розгляду справи місцевим судом, питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» за її заявою від 16 травня 2019 року не вирішено, що є невжиттям службовою особою всіх залежних від неї заходів по організації роботи цієї ради.

Заява ОСОБА_1 від 16 травня 2019 року не вирішена і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість окремої ухвали, оцінивши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2019 року ОСОБА_1 подала голові Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюку Віктору Миколайовичу заяву про звільнення її з посади директора КП «Козятинська районна аптека Козятинської районної ради Вінницької області» за згодою сторін (а. с. 87).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП передбачено, що підставою припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін.

Положеннями ст. 38 КЗпП врегульовані питання розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, зокрема останній вправі розірвати такий договір, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради: скликає сесії ради, повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради, веде засідання ради; забезпечує підготовку сесій ради і питань, що вносяться на її розгляд, доведення рішень ради до виконавців, організує контроль за їх виконанням.

Доказів вчинення головою Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюком В. М. дій, передбачених ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», для розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 травня 2019 року про її звільнення за угодою сторін матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України).

У абз. 4 п. 33 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено про необхідність активізувати регулювання окремими ухвалами і поданнями на факти порушення трудового законодавства, невжиття службовими особами всіх залежних від них заходів по зміцненню трудової і виробничої дисципліни, інші недоліки в роботі організацій, що продовжують трудові спори.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За таких обставин, оскільки безпідставне не вирішення заяви позивача про звільнення є свідомим порушенням її трудових прав, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про звернення уваги голови Козятинської районної ради Вінницької області про необхідність вирішення заяви ОСОБА_1 від 16 травня 2019 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної окремої ухвали відсутності у Слободянюка В. М. відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень приймати рішення про звільнення, оскільки саме голова районної ради скликає сесії ради, забезпечує підготовку сесій ради і питань, що вносяться на її розгляд.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції положень ч. 5 ст. 262 ЦПК України у зв`язку з посиланням у тексті оскаржуваної окремої ухвали на порушення головою районної ради вимог ст. 38 КЗпП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у випадку відсутності між роботодавцем і працівником, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк, домовленості про припинення трудового договору за угодою сторін відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП і наявності заяви цього працівника про звільнення його за угодою сторін, такий працівник повинен бути звільнений на підставі ст. 38 КЗпП, чого, як на час розгляду справи місцевим судом, так і апеляційним судом, не здійснено, що визнав у суді апеляційної інстанції представник апелянтів.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ч. ч. 1, 6 ст. 262 ЦПК України щодо можливості виносити окрему ухвалу лише щодо тих осіб, які повноважні вирішити питання, що зазначені в такій ухвалі, оскільки саме голова Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюк В. М. є посадовою особою, до повноважень якої віднесено здійснення організаційно-розпорядчих функцій Козятинської районної ради Вінницької області.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної окремої ухвали та рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а окрему ухвалу та рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Козятинської районної ради Вінницької області та голови Козятинської районної ради Вінницької області Слободянюка Віктора Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року та окрему ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову в частині оскарження рішення може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови, а в частині оскарження окремої ухвали постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2020 року.