Справа № 462/177/19 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2843/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м.Львів

Справа № 462/177/19

Провадження № 22ц/811/2843/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 22 липня 2019року, у складі судді Галайко Н.М.,

у справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини,

встановив:

7 грудня 2018 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що під час шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачем у них не склалися, у зв`язку з чим ним ( ОСОБА_4 ) подано позов про розірвання шлюбу. Зазначає, що він піклується про належне утримання сина, зокрема, систематично надає матеріальну допомогу, забезпечує сина необхідним одягом, продуктами, іграшками тощо. Однак між сторонами не було досягнуто згоди стосовно визначення способів його (позивача) участі у спілкуванні та вихованні дитини. Вказує, що відповідач здійснює перешкоди у його зустрічах та спілкуванні з сином, влаштовує сварки та провокації, що негативно впливає на здоров`я дитини. Просить визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина. Просить позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року позов задоволено частково.Визначено такі способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : систематичні побачення з сином у першу і третю суботи та неділі кожного місяця з 10:00 год. до 13:00 год. та з 17:30 год. до 19:30 год. (з урахуванням режиму дня дитини), (м. Львів вул. Величковського, 30/27), без обмеження місця прогулянок; побачення у кожен день народження сина, а саме: 3 жовтня кожного року з 12:00 год. до 16:00 год. до досягнення дитиною повноліття (з урахуванням режиму дня дитини); безперешкодне відвідування сина під час його хвороби за місцем його фактичного знаходження (проживання); необмежене спілкування з сином по телефону і шляхом відео, поштового, електронного та іншого зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує її законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить частково скасувати рішення суду. Вказує, що позивач з 6 жовтня по 12 грудня 2018 року не бачився з сином, не дзвонив для того, щоб домовитися про зустріч. Зазначає, що у сина є графік дня, що включає у себе обідній сон, прогулянку, прийом їжі, вечірнє купання тощо. Порушення зазначеного графіку може негативно вплинути на сина. Стверджує, що дитина хворіє. Позивач не цікавиться здоров`ям дитини. З огляду на вказане, пропонує такі способи участі позивача у спілкуванні з сином: побачення першої і третьої суботи та неділі кожного місяця з 10:00 год. до 13:00 год. та з 17:30 год. до 19:30 год. для прогулянок перед сном, без обмеження місця прогулянок у присутності матері; побачення з сином у кожен його день народження, а саме 3 жовтня кожного року з урахуванням графіку дня дитини до досягнення такої повноліття. Заперечує проти будь-яких виїздів дитини з позивачем за межі міста або країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсії без матері у зв`язку з хворобою сина. Вказує, що позивач може відвідувати сина у період його хвороби за місцем фактичного знаходження (проживання) дитини.

30 вересня 2019 року адвокатом позивача Медвідь В.О. подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з такого.

З свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2018 року вбачається, що між сторонами 10 жовтня 2015 року було зареєстровано шлюб.

Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 5 жовтня 2016 року встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач цікавиться життям сина, переймається його потребами, має бажання спілкуватися з ним.

Встановлено, що позивач систематично матеріально допомагає відповідачу .

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відопвідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).

Згідно із п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.153 цього Кодексу, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Частина 3 ст.157 СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ст.159 цього Кодексу, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із ч.1 ст.12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року визначено, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відносно систематичних побачень з сином кожної суботи та неділі кожного місяця з 11:00 год. до 20:00 год. суд першої інстанції вірно виходив з того, що у такому разі може бути порушений баланс інтересів між батьками дитини.

Судом вірно визначено способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

На виконання ухвали Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року Органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надано висновок щодо обставин цього спору.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26 грудня 2019 року встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради 12 грудня 2019 року були присутні обоє батьків (позивач та відповідач). ОСОБА_4 повідомив про те, що між ним та ОСОБА_3 після розірвання шлюбу виникають постійні непорозуміння щодо способу участі кожного з батьків у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , у зв`язку з зазначеним просить визначити йому, способи участі у вихованні малолітнього сина без присутності матері, з метою уникнення конфліктів між ним та матір`ю дитини. Вказав, що його попередні побачення з сином відбувалися в присутності матері, дідуся чи бабусі, з якими в нього склалися неприязні відносини. Додатково повідомив про те, що він бере участь у матеріальному утриманні дитини.

ОСОБА_3 повідомила про те, що вона не заперечує щодо участі батька у вихованні сина проте вона не довіряє дитини батькові, а також зазначила, те що дитина має алергію, однак відвідує ДНЗ №75.

Батькам роз`яснено, що втягування дитини у непорозуміння між дорослими є травматичним для самої дитини, її повноцінного психоемоційного та фізичного розвитку. Батьки у кризових ситуаціях зобов`язані порозумітися одне з одним в інтересах дитини, щоб дитина якнайменше страждала від розпаду сім`ї.

Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 12 грудня 2019 року та 26 грудня 2019 року, акт оцінки потреб від 24 грудня 2019 року, складений фахівцями соціальної роботи Залізничного відділу соціальної роботи Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, діючи виключно в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 Залізнична районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, визначити способи участі ОСОБА_4 із його малолітнім сином ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 : першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. та з 17 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв.; першу та третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. та з 17 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв.; побачення у кожен день народження сина з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; безперешкодне відвідування сина під час хвороби за місцем його фактичного проживання; необмежене спілкування з сином по телефону шляхом відео, поштового, електронного зв`язку. Побачення батька з сином повинні відбуватись без порушення режиму дня дитини.

Колегія суддів погоджується з визначеними Органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради способами участі батька (позивача) у вихованні сина.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 6 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді