УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гаврилової О.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання правочину недійсним, зняття з реєстрації місця проживання та усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання правочину недійсним, зняття з реєстрації місця проживання та усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 листопада 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

06 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 бажає надати свої усні заперечення стосовно заявлених вимог та має намір укласти договір на правову допомогу для захисту прав та законних інтересів своїх та неповнолітнього сина. Вважає, що розглядати справу в порядку спрощеного провадження проводити неможливо, оскільки залучено багато сторін, які також потребують права на захист та для встановлення фактичних обставин справи необхідно допитати свідків.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.6 ст.19 ЦПК України).

Оскільки спірні відносини є незначної складності, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа підлягає розгляду лише за правилами спрощеного позовного провадження, і за таких умов відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, слід зазначити, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, сторони не позбавлені можливості укласти договір про правову допомогу, викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлені можливості надавати суду свої докази на підтвердження чи спростування вимог позивача у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користуються правами, передбаченими ЦПК України.

Крім того, вмотивоване клопотання про допит свідків у матеріалах справи відсутнє, а формальне посилання відповідача ОСОБА_1 в заяві на необхідність заслуховування показань свідків, без зазначення їх прізвищ та обставин, які свідки мають підтвердити, в розрізі характеру спірних правовідносин та предмету доказування в даній справі, не може бути підставою для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, як і в порядку загального позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 274, 279, 259-261, 353 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя