Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4208/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., серетар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 , який за життя залишив заповіт і все своє майно заповідав сину ОСОБА_3 . На момент смерті разом із спадкодавцем проживав позивач із своєю сім`єю. У визначений строк ним було подано заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, однак йому було видано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та рекомендовано звернутися у суд. Просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 .

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Продан О.В., яка діє на підставі ордеру від 02.02.2020 року, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого до них позову визнають повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог, Виноградівська державна нотаріальна контора, повідомлена про час та місце проведення судового засідання, заяв та клопотань не подавав.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 помер батько позивача ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.10.2008 року.

За життя ОСОБА_6 залишив заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину, позивачу по справі ОСОБА_1 . Заповіт складено 23.01.2004 року та посвідчено секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за №12.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.06.2019 року.

Відповідачами по справі є діти спадкодавця, які претензій до частки у спадковому майні не мають.

Як вбачається із довідок Фанчиківської сільської ради №№1183 від 26.12.2019 року та №1121 від 09.12.2019 року, за даними запису в погосподарській книзі домогосподарство в АДРЕСА_1 особовий рахунок господарства №1213 рахується за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Довідкою Фанчиківської сільської ради №1120 від 09.12.2019 року стверджується, що на день смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, разом зі своєю сім`єю.

Згідно з довідкою комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" №1212 від 27.12.2019 року житловий будинок у АДРЕСА_1 будівництвом завершений та на підставі довідки, виданої виконкомом Фанчиківської сільської ради №1183 від 26.12.2019 р. рахується за ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на день смерті ОСОБА_6 , останньому належав жилий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Після його смерті на це майно відкрилася спадщина.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_6 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після його смерті.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с.Фанчиково Виноградівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальна корисна площа 141,4 кв.м, в тому числі житлова 55,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко