Справа № 598/97/20
провадження № 2/598/232/2020
УХВАЛА

"21" січня 2020 р. Я, суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,-

встановив :

21 січня 2020 року до мого провадження, після задоволеного відводу судді Гудими І.В., надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви вважаю, що слід заявити самовідвід в даному провадженні у зв`язку з наявністю обставин, які можуть викликати у сторін сумніви у неупередженості або об`єктивності судді, виходячи із наступного.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Бангалорськими принципами поведінки судді, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи те, що суддя Левків А.І., як слідчий суддя, приймав участь у кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0000003 від 28 січня 2014 року по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.191 КК України, а саме вирішував витання про обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, під час якого досліджувалися докази по справі, в зв`язку з чим йому відомі деякі обставини кримінального провадження, а тому у даній цивільній справі, предметом позову в якій є стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні, є всі підстави вважати, що існують обставини, які можуть викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, в зв`язку з чим заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись п.5 ч.1 ст.36, ст.39, ст.40 ЦПК України,

постановив :

Задовольнити заяву судді Левків А.І. про самовідвід по розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І.Левків