Справа № 610/2785/15-ц
Провадження № 6/610/12/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря Турченкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2020 року старший державний виконавець Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) Горбачова Н.С. звернулася до суду з поданням, у якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), де мешкає боржник ОСОБА_1 , при примусовому виконанні виконавчого листа № 610/2785/15-ц, виданого 01.08.2016 Балаклійським районним судом Харківської області про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування подання посилається на те, що у неї на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №610/2785/15-ц, виданого 01.08.2016 Балаклійським районним судом Харківської області про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2 . 04.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та її копії направлено сторонам 17.08.2016. Під час примусового виконання 16.12.2019 державним виконавцем на адресу боржника було надіслано вимогу, згідно якої було призначено проведення виконавчих дій, а саме вселення ОСОБА_2 за адресою зазначеною у виконавчому документі на 09.01.2020 о 16.00год. В призначений час боржник був відсутній вдома, про причини своєї відсутності відділ не повідомив, про що державним виконавцем складено відповідний акт. Вимога державного виконавця від 09.01.2020 та вимоги виконавчого документу боржником не виконано.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, подав заяву, просив подання розглядати у її відсутність.

З урахуванням того, що відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України на суд покладено обов`язок негайно розглянути подання, але не наступного дня з дня надходження до суду, то неявка до суду державного виконавця, який належним чином повідомлений, не є перешкодою у розгляді справи по суті.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено, що державний виконавець в обґрунтування зазначеного подання посилається на невиконання боржником ОСОБА_1 судового рішення та недопущення останньою 09.01.2020 року державного виконавця для проведення виконавчих дій за адресою, зазначеною у виконавчому листі: до квартири АДРЕСА_2 , про що було складено відповідний акт приватного виконавця.

Разом з тим, подання державного виконавця не містить підтверджень того, що боржник повідомлявся про відкриття виконавчого провадження, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій з неповажних причин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що подання не містить доказів того, що вимога виконавця від 16.12.2019р. про надання доступу до житла була направлена боржнику. Більш того, матеріали подання не містять належних даних щодо власника квартири, в якій державний виконавець мав намір провести виконавчі дії, що, на думку суду, взагалі може призвести до порушення прав осіб, на праві власності яких, знаходиться квартира, зазначена у виконавчому листі.

Вимоги подання не конкретизовані, а саме: не зазначено повної адреси місця знаходження житлового приміщення, державний виконавець обмежився лише назвою міста та вулиці, але номер будинку та квартири не зазначив.

Всі ці вищенаведені обставини, про які вказано вище, свідчать про передчасність та необґрунтованість подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, а тому і підстав для задоволення даного подання суд не вбачає станом на теперішній час.

Дані питання є важливими при вирішенні судом подання про примусове входження до житла боржника, і при цьому суд керується необхідністю дотримання вимог чинного законодавства України з метою не порушення прав інших осіб, які є можливими власниками житла, входження до якого просить виконавець, та не допущення процесуальних вимог щодо проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про передчасність подання, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.259-261,353,439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя