Провадження № 2/761/3192/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю: секретаря Чугаєва І.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 (далі по тексту - позивач) через свого представника ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна квартира була передана у користування її батьку ОСОБА_8 . Відповідачі - її повнолітні діти, зареєстровані у вказаній квартирі, яка перебуває у комунальній власності. На момент подання позову позивач є наймачем квартири, а відповідачі понад 6 місяців у квартирі не проживають, коштів по утриманні квартири не сплачують. Перешкод у користуванні вона їм не чинила, їхні речі у квартирі відсутні, їхнє місце проживання їй невідомо.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 23.01.2020 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

У встановлений судом строк, відповідачі будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подали, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідачів також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення в будинку комунального типу від жовтня 1966 року № 702, ОСОБА_8 дозволено зайняти жилу кімнату АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки, виданої житловим управлінням дочірнього підриємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об`єктів соціально-побутового призначення «Екос» «Південне» Акціонерного товариства Холдингової компанії «Київміськбуд» від 26.12.2006 року, ОСОБА_6 проживає та прописана в кв. АДРЕСА_2 , є власником особового рахунку. У квартирі також зареєстровані із 07.12.2006 року: ОСОБА_2 2000 року народження, ОСОБА_3 1995 року народження, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 1997 року народження. Указане також підтверджується довідкою, виданою Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією 25.10.2019 № 109-109/СПП/Б-2459.

Згідно Актів № 1, 2, 3, 4 від 07.05.2019 року про не проживання особи у житловому приміщенні, складеного квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що зареєстровані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають у житлі понад 6 місяців із 07.12.2006 року.

На даний момент квартира не приватизована та перебуває у позивача в користуванні на підставі договору найму.

За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Житловим України, оскільки виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договір найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду, і на них не поширюються положення , що регулюють житлової правовідносини у жилих приміщеннях приватного фонду.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Положеннями ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ч. 1 ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог вказує, що відповідачі понад 6 місяців у квартирі не проживають, коштів по утриманні квартири не сплачують. Перешкод у користуванні вона їм не чинила, їхні речі у квартирі відсутні, їхнє місце проживання їй невідомо.

Положеннями ч.1 ст.15 ЦК України визначено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, відповідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на день подання позову та дату розгляду справи позивач не являється власником спірної квартири.

За вказаних обставин, суду не надано доказів того, що права позивача у даному випадку порушені, що підлягають захисту, враховуючи ту обставину, що станом на даний час остання не є власником кв. АДРЕСА_2 , а тому нею, на думку суду, не може ініціюватись питання про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. З огляду на дані обставини, у задоволення позову ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.33, 47, 64 Конституції України, ст. 9, 71, 72 ЖК УРСР, ст. 16, 317, 319, 321, 391, 450 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 4, 12, 13, 76-81, 352-355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: