Справа № 510/392/20
Провадження 2/510/657/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2020 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 , позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 та її і/н; копія договору купівлі продажу від 15.11.2015 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 23.09.2011р. складеного на ім`я ОСОБА_2 ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 308931; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.03.2011 р.; копія витягу про державну реєстрацію прав від 09.03.2011р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що у листопаді 2015р. між позивачем та відповідачем, була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки. 15.11.2015 р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передала відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонувала ОСОБА_2 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивача, відповідач, вказав, що він не може це зробити, так як він хоч і є власником цього будинку, який він успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він юридично не завершив оформлення спадщини, тому поки він не може переоформити житловий будинок. Позивач знала, що відповідач, який є її братом придбав у колишнього власника цей будинок ще у 2010р. Проте що відповідач не оформив його на своє ім`я їй не було відомо. Особисто відповідач запевнив, що усі питання щодо оформлення документів вирішені.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідач (продавець) не мала на це право, оскільки не була власником нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач по справі (покупець) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 15.11.2015 р. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку та земельної діялнки, вона не знала про існування тих обставин, що відповідач (продавець) за договором купівлі-продажу, не мав права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки не є власником будинку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупець передала продавцю обумовлену суму, продавець передала покупцю ключі та нерухомість в натурі. Позивач фактично вступила у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 15.11.2015 р., однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо права володіння спірним будинком (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок та земельну ділянку за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 40,10 кв.м., житловою площею 32,80 кв.м., допоміжною площею 7,30 кв.м., тамбуру літ. а1, літньої кухні літ. Д, вбиральні літ. В, сараю літ. Г, огорожі 1- 4, спорудження 5;

земельну ділянку площею 0,059 га (кадастровий номер :02:002:0038), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков