ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м.Суми

Справа №592/12228/17

Номер провадження 22-ц/816/1496/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Костенка В.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 01 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26 квітня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 18 липня 2017 року становить 17 253 грн 54 коп. та складається із: 10 308 грн 10 коп. - тіло кредиту; 477 грн 37 коп. - відсотків за користування кредитом; 5170 грн 28 коп. - пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 797 грн 79 коп. (процентна складова) та судові витрати.

Ковпаківский районний суд м. Суми рішеннямвід 01 червня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 496 грн 50 коп., відшкодування витрат 46 грн 08 коп., а всього 542 грн 58 коп.

Відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у іншій частині.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для розгляду справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду щодо недоведеності позовних вимог ґрунтується на припущеннях.

Вказує на те, що з моменту підписання відповідачем заяви між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

На думку позивача, наданий ним до справи наказ банку «Про затвердження Умов і правил надання банківських послуг для Приватбанку і дочірніх банків» від 06 березня 2010 року, свідчить про встановлені умови кредитування на дату укладення договору за наданою послугою (кредитка) в Приватбанку та Тарифи, що визначають пільговий період, відсоткову ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань згідно тарифів.

Отримання відповідачем картки підтверджується фото відповідача, зробленим в приміщенні банку під час отримання картки.

Зазначає, що відповідач після отримання картки та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а отже отримував кредитні кошти з власної ініціативи.

Звертає увагу суду на те, що відповідач скористався послугою «Оплата частинами», що підтверджується здійсненням відповідачем наступних платежів, про що зазначено у виписці по рахунку. При цьому, зазначає, що сервіс «Оплата частинами» не є окремим договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору при цьому не вимагається.

Сплачуючи заборгованість, відповідач фактично визнав факт отримання ним кредитних коштів.

Також вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків, пені та штрафу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (а. с. 6).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а. с. 7-22).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 18 липня 2017 року становить 17 253 грн 54 коп. та складається із: 10 308 грн 10 коп. - тіло кредиту; 477 грн 37 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 5 170 грн 28 коп. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 797 грн 79 коп. (процентна складова) (а. с. 5).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того, що відповідач отримав кредит на заявлених позивачем умовах. Позивач не надав доказів того, що саме надані ним суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідач отримав та ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме в зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. А тому дійшов висновку стягнути з відповідача фактично отримані та використані кошти у сумі 496 грн 50 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (пені, штрафів), так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 квітня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Отже, висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків та неустойки (пені, штрафів) є законними та обґрунтованими з наведених вище підстав.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав стягнення з відповідача фактично отриманих, але не повернутих коштів.

Проте, колегія суддів не може погодитися з розміром, присудженої місцевим судом до стягнення, суми заборгованості 496 грн 50 коп.

Як встановив місцевий суд, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Факт отримання відповідачем картки у відділенні банку підтверджується наданим позивачем фотознімком відповідача у відділенні банку під час отримання картки (а. с. 81).

З розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку (а. с. 115) вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, отримував готівку в банкоматах, здійснював оплату покупок в магазині, аптеці.

Не можна погодитися з висновком суду щодо неврахування зняття з рахунку відповідача щомісячно в період з 03.07.2016 по 03.04.2017 коштів по 396 грн 80 коп. з приміткою покупка товара.

Як вбачається з виписки з карткового рахунку, який за своєю суттю є первинним банківським документом, 03 червня 2016 року з картки відповідача було здійснено перший платіж за покупку на суму 3602 грн по сервісу «Оплата частинами» та в подальшому щомісячно по 03 червня 2017 року здійснювалось списання по 396 грн 80 коп. В свою чергу відповідач не звертався до банку з приводу неправомірного щомісячного списання з його карткового рахунку вказаних коштів.

Також згідно розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку відповідачем фактично було отримано та використано 13 290 грн 72 коп., а здійснено погашення заборгованості на загальну суму 2982 грн 62 коп.

Відтак, підлягає стягненню сума фактично отриманих, але не повернутих коштів в розмірі 10 308 грн 10 коп. (13290,72 - 2982,62 ), а не в розмірі 496 грн 50 коп, як помилково вважав суд першої інстанції.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 квітня 2016 року.

Також відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні рішення суду і в частині розподілу судових витрат. Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: в розмірі 955 грн 92 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1433 грн 88 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.04.2016 року в сумі 10 308 гривень 10 копійок та судові витрати в сумі 955 гривень 92 копійки.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1433 гривні 88 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук