Справа № 598/780/17
провадження № 6/598/6/2020
УХВАЛА

іменем України

"20" січня 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Довбуш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Ткачук Катерини Вячеславівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

встановив:

До суду надійшло подання головного державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Ткачук К.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ..

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження №59510128 з примусового виконання виконавчого листа № 598/780/17 від 09 лютого 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 38333,42 грн. боргу та 1270 гривень судових витрат. 24 липня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копію якої було направлено сторонам. Крім того, боржник неодноразово викликався до виконавчої служби для виконання зобов`язання, однак не з`являвся. Таким чином, боржник знаючи про наявність у нього зобов`язання умисного його не виконує та ухиляється від його виконання, а тому державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Головний державний виконавець Ткачук К.В. в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд подання без її участі.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Дослідивши матеріали подання, суд, беручи до уваги те, що за наведених державним виконавцем обставин дане подання є необґрунтованим, оскільки ним не було вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення виконання судового рішення, у матеріалах подання відсутні докази щодо належного отримання боржником викликів до державного виконавця, а також враховуючи те, що судом ухвалювалось заочне рішення і згідно матеріалів справи його копія боржнику вручена не була, тому ОСОБА_1 можливо невідомо про його існування, що свідчить про відсутність умисного невиконання зобов`язання, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

В задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань покладених на неї рішенням суду про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя А.І.Левків