РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

при секретарі - Бридні О.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Свободненської сільської ради про визнання права власності

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . За життя 08.06.2004 року мати подарувала їй жилий будинок, розташований в АДРЕСА_1 і земельну ділянку для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства. 06.08.2004 року за нею було зареєстровано право власності на даний житловий будинок. На теперішній час виникла необхідність продажу належного їй будинку разом з земельною ділянкою, тому з покупцем вони звернулися до нотаріуса з метою оформлення відповідного договору. В нотаріуса з`ясувалося, що мати подарувала їй лише жилий будинок без земельної ділянки, тому нотаріус не може посвідчити договір купівлі-продажу, внаслідок чого вона не може розпорядитися належним їй житловим будинком, оскільки за нею не зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,3561 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,2500га та земельну ділянку для ведення ОСГ - 0,1061га на території Свободненської сільської ради.

В судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справ у його відсутності, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 190.10.2007 року.

За життя 08.06.2004 року ОСОБА_2 подарувала позивачці жилий будинок, розташований в АДРЕСА_1 і земельну ділянку для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства, що підтверджено договором дарування від 08.06.2004 року, зареєстрованим в реєстрі 1-1404.

Згідно п.1.8 зазначеного договору до „Обдарованої", яка придбала житловий будинок з надвірними будовами згідно ст..377 ЦК України переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені та частину ділянки, необхідну для її обслуговування, без зміни її цільового призначення.

06.08.2004 року за позивачкою було зареєстровано право власності на даний житловий будинок, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

На теперішній час виникла необхідність продажу належного позивачці будинку разом з земельною ділянкою, тому вона з покупцем звернулися до нотаріуса з метою оформлення відповідного договору. В нотаріуса з`ясувалося, що ОСОБА_2 подарувала позивачці лише жилий будинок без земельної ділянки, тому нотаріус не може посвідчити договір купівлі-продажу, внаслідок чого позивач не може розпорядитися належним їй житловим будинком, оскільки за нею не зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, в зв`язку з чим виникла необхідність визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку.

Право власності на земельну ділянку площею 0,3561 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,2500га та ведення ОСГ - 0,1061га, розташованої на території Свободненської сільської ради Волноваського району, належало ОСОБА_2 , що підтверджується державним актом серії ДН від 31.10.2001 року.

Положеннями ст.377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до вимог ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, особа, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, стає власником земельної ділянки, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

Враховуючи те, що на підставі договору дарування жилого будинку до позивачки перейшло право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,3561 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,2500га та ведення ОСГ - 0,1061га, у зв`язку з чим право власності на зазначену земельну ділянку, належну на праві власності померлій ОСОБА_2 , припинилось, тому в силу вимог ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України за позивачкою необхідно визнати право власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст..16, 220, 334, 638, ЦК України, 12, 13, 19, 48, 81, 89, 137,141, 252, 253, 263,264, 265, 268, 280-282 ПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Свободненської сільської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,3561 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,2500га кадастровий номер :01:000:0400:, та земельну ділянку для ведення ОСГ - 0,1061га кадастровий номер :01:000:0401, на території Свободненської сільської ради Волноваського району Донецької області, належну на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН від 31.10.2001 року, виданого Свободненською сільською радою Волноваського району Донецької області, ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.І.Мохов