Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи - Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив у суді позов до Київської міської ради, за участю третьої особи - Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабаба позивача - ОСОБА_2 .

Позивач, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, однак, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав того, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи був повідомлена належним чином, направив до суду відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства, проти позовних вимог фактично не заперечував.

Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . (а.с. 8)

Згідно Заповіту від 26.09.2005 року, ОСОБА_2 заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 10)

Право власності спадкодавця на вищевказану квартиру підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло від 15.07.1994 року. (а.с. 11)

19.02.208 року до державного нотаріуса звернувся Буличов Д.О. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Однак, постановою ДН Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 19.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с. 15)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померла ОСОБА_2 залишила заповіт, яким спірну квартиру заповіла позивачу, а тому спадкування має здійснюватися за заповітом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи - Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко