ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/50/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника позивача ОСОБА_1 -

адвоката Покотила Ю.В., представника відповідача АТ "Укрсоцбанк" - адвоката Панченка Д.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року, повний текст якого складений 18 листопада 2019 року, постановленого суддею Грицаком Р.М. у цивільній справі № 607/14900/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Середа Ірина Анатоліївна про визнання частково недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08 травня 2008 року між її чоловіком ОСОБА_2 та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є AT "Укрсоцбанк", було укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-54, за умовами якого ТОВ "УніКредит Банк" надало ОСОБА_2 у кредит грошові кошти у розмірі 44 367, 00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08 травня 2028 року та сплатою 11% річних, сум комісій, неустойок та інших платежів у розмірах та у порядку, передбачених Кредитним договором для придбання квартири АДРЕСА_1 . Для забезпечення повного та своєчасного виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед ТОВ "УніКредит Банк" за вказаним Договором кредиту 08 травня 2008 року між сторонами було укладено Іпотечний договір № MRTG-54/S, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та зареєстрований у реєстрі за № 3975. За умовами Іпотечного договору ОСОБА_2 (Іпотекодавець) передав в іпотеку банку ТОВ "УніКредит Банк" (Iпотекодержатель) квартиру АДРЕСА_1 , а також згідно з п.п. 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 сторони погодили можливість задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку за рішенням Іпотекодержателя. Передане в іпотеку за іпотечним договором нерухоме майно є спільною сумісною власністю, оскільки було придбане під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_2 , за їхні спільні кошти. Враховуючи те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від Іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Позивач стверджує, що згоди на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного іпотечного застереження передбаченого пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири АДРЕСА_1 , яка була спільною сумісною власністю подружжя, вона не давала. Тому вважає, що на момент вчинення правочину не було дотримано вимог закону щодо його змісту та форми правочину, наслідком чого є його часткова недійсність.У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08 травня 2008 року між її чоловіком ОСОБА_2 та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є AT "Укрсоцбанк", було укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-54, за умовами якого ТОВ "УніКредит Банк" надало ОСОБА_2 у кредит грошові кошти у розмірі 44 367, 00 доларів США зі строком остаточного повернення до 08 травня 2028 року та сплатою 11% річних, сум комісій, неустойок та інших платежів у розмірах та у порядку, передбачених Кредитним договором для придбання квартири АДРЕСА_1 . Для забезпечення повного та своєчасного виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед ТОВ "УніКредит Банк" за вказаним Договором кредиту 08 травня 2008 року між сторонами було укладено Іпотечний договір № MRTG-54/S, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та зареєстрований у реєстрі за № 3975. За умовами Іпотечного договору ОСОБА_2 (Іпотекодавець) передав в іпотеку банку ТОВ "УніКредит Банк" (Iпотекодержатель) квартиру АДРЕСА_1 , а також згідно з п.п. 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 сторони погодили можливість задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку за рішенням Іпотекодержателя. Передане в іпотеку за іпотечним договором нерухоме майно є спільною сумісною власністю, оскільки було придбане під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_2 , за їхні спільні кошти. Враховуючи те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від Іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Позивач стверджує, що згоди на укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного іпотечного застереження передбаченого пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири АДРЕСА_1 , яка була спільною сумісною власністю подружжя, вона не давала. Тому вважає, що на момент вчинення правочину не було дотримано вимог закону щодо його змісту та форми правочину, наслідком чого є його часткова недійсність.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, прийнятим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вона ніколи не давала згоди на передачу в іпотеку ТОВ "УніКредит Банк" придбаної під час шлюбу зі ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 з метою забезпечення своєчасного виконання саме нею зобов`язань з повернення кредиту. У зв`язку з цим, вважає відповідні посилання суду в рішенні такими, що свідчать про неповноту з`ясування судом істотних обставин справи. Крім того, вона ніколи не заперечувала, що давала згоду на передачу в іпотеку ТОВ "УніКредит Банк" придбаної під час шлюбу з ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 з метою забезпечення своєчасного виконання ОСОБА_2 зобов`язань з повернення кредиту за Кредитним договором. У зв`язку з тим, що згоди на укладення безпосередньо договору про задоволення вимог іпотекодержателя (іпотечного застереження) вона не давала, що підтверджується матеріалами справи - заявою від 08 травня 2008 року, вважає вказаний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, викладений в пунктах 9.3., 9.3.1. та 9.3.2. Іпотечного договору № MRTG-54/S, укладеного 08 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ "УніКредит Банк" підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Крім цього, беручи до уваги те, що про зміст вказаного договору їй стало відомо лише 28 лютого 2019 року, коли ОСОБА_2 було видано дублікат цього договору замість втраченого, а до цього часу зміст оскаржуваного договору їй не був відомий, вважає, що строк позовної давності нею не пропущений.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу та обставини, зазначені у ній, визнав повністю. Відносно задоволення апеляційної скарги та позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Укрсоцбанк" - адвокат Панченко Д.В. просить залишити її без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року - без змін, посилаючись на те, що останнє прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, а апеляційна скарга є необґрунтованою. Вказує, що 08 травня 2008 року при укладенні договору іпотеки у нотаріуса ОСОБА_1. підписала заяву, в якій вказано, що вона надає згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 за їхні спільні кошти квартири АДРЕСА_1 , а також згоду на отримання її чоловіком кредиту в ТОВ "УніКредит Банк" в сумі 44 367 доларів США. Позивач поставила свій підпис в присутності нотаріуса, справжність підпису засвідчено, особу ОСОБА_1 встановлено. Таким чином, позивач надала згоду на укладення договору іпотеки, погодившись зі всіма його умовами, надала згоду на передачу в іпотеку квартири і надала згоду на іпотечне застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок предмета іпотеки, що прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник АТ "Укрсоцбанк" - адвокат Панченко Д.В. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 лютого 1990 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2013 року розірвано (а.с. 14).

08 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «УніКредит Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-54, за умовами якого ТОВ «УніКредит Банк» надало ОСОБА_2 у кредит грошові кошти в розмірі 44 367,00 дол. США зі строком остаточного повернення до 08 травня 2028 року та сплатою 11% річних, сум комісій, неустойок та інших платежів, у розмірах та у порядку передбачених кредитним договором для придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 84-90).

Для забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором 08 травня 2008 року між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та ТОВ «УніКредит Банк» (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір № MRTG-54/S, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3975. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

У відповідності до п. 9.3 Іпотечного договору за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку:

- шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець цим Договором підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. При цьому різниця між вартістю Предмета іпотеки (визначеною на підставі експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами) та фактичною сумою заборгованості Іпотекодавця перед Іпотекодержателем на дату прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про придбання Предмета іпотеки у власність підлягає відшкодуванню Іпотекодавцю. Іпотекодавець підписанням цього Договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається. Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одного стороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання Предмета іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. Цей Договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання Предмета іпотеки у власність (п. 9.3.1);

- шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціною продажу Предмета іпотеки буде сума, визначена за відповідним договором купівлі-продажу Предмета іпотеки. Кошти, отримані Банком за реалізацію Предмету іпотеки будуть в першу чергу спрямовані на погашення заборгованості Іпотекодавця перед Банком, а залишок, у разі його наявності, буде повернуто Іпотекодавцю. Одночасно з цим, Іпотекодержатель має право на свій розсуд укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами. Цей Договір та договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений Іпотекодержателем з покупцем (покупцями), мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки до покупця по договору купівлі-продажу, укладеному з Іпотекодержателем (п. 9.3.2);

- за рахунок Предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, і складається включаючи, але не обмежуючись, з суми кредиту, процентів, збитків, завданих прострочкою виконання, штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору та цим Договором, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за Зобов`язанням і зверненням стягнення на Предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження Предмета іпотеки, витрат на страхування Предмета іпотеки, у випадку, передбаченому в цьому Договорі, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору (п. 9.3.3)

Із посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А. 08 травня 2008 року та зареєстрованої в реєстрі за № 3968 заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_2 ) дала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 за їхні спільні кошти квартири АДРЕСА_1 , за ціну і на умовах їй відомих, що попередньо ними обговорені та погодженні, а також надала згоду на отримання її чоловіком в ТОВ «УніКредит Банк» кредиту в сумі 44367, 00 дол. США за договором про іпотечний кредит № MRTG-54 від 08 травня 2008 року, умови якого їй відомі, та на передачу в іпотеку ТОВ «УніКредит Банк» придбаної ними під час шлюбу вищевказаної квартири з метою забезпечення своєчасного виконання нею зобов`язань з повернення кредиту згідно вищевказаного кредитного договору (а.с. 91).

Пунктом 1.5 Договору про іпотечний кредит № MRTG-54 від 08 травня 2008 року, про ознайомлення з умовами якого ствердила своїм особистим підписом позивач ОСОБА_1 , передбачено, що сторони погоджуються з тим, що зобов`язання банку надати кредит на умовах погоджених цим договором, виникає після виконання позичальником однієї з умов, а саме отримання позичальником письмової згоди дружини на отримання кредиту, нотаріально посвідченої письмової згоди на укладання позичальником цього договору та пов`язаних з ним договорів.

В той час, пунктом 3.1 Договору про іпотечний кредит передбачено, що виконання Позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується квартирою АДРЕСА_1 згідно Іпотечного договору № MRTG-54/S від 08 травня 2008 року.

08 травня 2008 року до Державного реєстру іпотек внесено запис № 7150620 про обтяження за договором іпотеки квартири АДРЕСА_1 , а до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - запис №7150748 про заборону відчуження вищевказаного майна (а.с. 12-13).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «УніКредит Банк» припинило свою діяльність 25 червня 2009 року та було реорганізовано у ПАТ «Унікредит Банк». 17 листопада 2014 року останнє припинило свою діяльність та його правонаступником стало акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна.

За ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ЗУ "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником нерухомого майна в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

За ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до ч. 4 ст. 369, ст. 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Якщо майно, яке є спільною частковою власністю, передано в іпотеку без згоди інших співвласників, то наявність цих обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.205 ЦК України. Відповідних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 21 листопада 2018 року за результатами розгляду справи № 372/504/17.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що наявність нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на передання майна в іпотеку не потребувала підпису позивача в оспорюваному Іпотечному договорі, укладеному між її чоловіком та ТОВ "УніКредит Банк", і свідчила про згоду позивача, в тому числі й з умовами останнього, а відтак - відсутні правові підстави для визнання окремих його умов (п.п. 9.3., 9.3.1., 9. 3. 2., які передбачають позасудове задоволення вимог Іпотекодержателя за його ж рішенням) недійсними.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, як таким, що зроблений у відповідності до обставин справи, підтверджених належними, допустимими й достатніми доказами та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Встановивши, що квартира АДРЕСА_1 придбана за кредитні кошти за час перебування подружжя ОСОБА_3 у шлюбі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність надання позивачем ОСОБА_1 нотаріально посвідченої згоди на передачу вказаної квартири в іпотеку, наявність якої підтверджена матеріалами справи.

Вірними, на думку колегії суддів, є й висновок суду першої інстанції в частині відсутності передбачених законом підстав для надання позивачем окремої згоди на наявне в іпотечному договорі іпотечне застереження, оскільки будучи частиною іпотечного договору, а не окремим договором (як помилково вважає позивач) іпотечне застереження не вимагало наявності окремої згоди позивача на його укладення. При цьому, наявна у справі нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 08.05.2008 року, згідно якої остання дала згоду на передачу в іпотеку ТОВ «УніКредит Банк» придбаної ними під час шлюбу вищевказаної квартири з метою забезпечення своєчасного виконання нею зобов`язань з повернення кредиту згідно кредитного договору, свідчить про те, що Іпотечний договір з відповідним іпотечним застереженням, що передбачений пунктами 9.3, 9.3.1. та 9.3.2 про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку за рахунок майна, переданого в іпотеку - квартири АДРЕСА_1 , укладений за згодою ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона ніколи не давала згоди на передачу в іпотеку ТОВ "УніКредит Банк" придбаної під час шлюбу з ОСОБА_2 квартири з метою забезпечення виконання нею зобов`язань перед Банком, а давала таку згоду лише з метою виконання зобов`язань її чоловіком ОСОБА_2 , а також посилання позивача на те, що договір про іпотечне застереження, викладений у п.п. 9.3., 9.3.1., 9.3.2. Іпотечного договору є окремим договором, на укладення якого необхідна була її окрема згода, яка нею не надавалася, колегія суддів вважає безпідставними з урахуванням тієї обставини, що іпотечне застереження в договорі іпотеки, укладеному між чоловіком позивача та банком є лише одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеним ЗУ "Про іпотеку", на встановлення якого надання окремої згоди другим з подружжя не вимагається (на відміну від згоди на передачу в іпотеку майна, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю). Будучи складовою частиною Іпотечного договору, іпотечне застереження, на яке посилається позивач не може вважатися окремим договором по відношенню до договору іпотеки, на укладення якого позивачем надано нотаріально посвідчену згоду. Надаючи останню, ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, тим самим підтвердила, в тому числі, й свою згоду з усіма умовами Іпотечного договору, частиною яких є іпотечне застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку, викладене в п.п. 9.3., 9.3.1., 9.3.2. Такі дії позивача повністю узгоджуються з положеннями с. 2, 3 ЗУ "Про іпотеку", ст. 369 ч. 2 Цивільного кодексу України та ст. 65 Сімейного кодексу України.

Беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а стосуються лише переоцінки доказів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування судового рішення з мотивів, наведених у ній.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції слід покласти на сторони в межах, понесених ними.

Керуючись ст. ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч. ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч. ч. 1, 3; 382 ч. ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги судом апеляційної інстанції покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 21 січня 2020 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи