Справа № 183/822/18
№ 2/183/155/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Піщанської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а також за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради, служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року виконавчий комітет Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , визначивши третіми особами - службу у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 , в якому просять позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця.

В обґрунтування свого позову орган опіки та піклування посилається на те, що на території Перещепинської міської ради за адресою: АДРЕСА_6 зареєстрована сім`я ОСОБА_15 : матір - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 виявив бажання усиновити малолітнього ОСОБА_3 , який проживає у його сім`ї вже декілька років.

Біологічною матір`ю дитини є ОСОБА_1 , яка в малолітньому віці віддала свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , з яким певний час проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В свою чергу, матір дитини теж була зареєстрована на території Перещепинської міської ради та не заперечувала проти усиновлення її сина ОСОБА_2 , про що подавала до органів опіки та піклування відповідну нотаріальну засвідчену заяву. Між тим, в такий спосіб усиновлення не можливе, оскільки дитина у встановленому порядку не набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Майже з самого народження дитини його долею опікується ОСОБА_2 , а відповідач по справі протягом тривалого часу життям своєї дитини не цікавиться, зовсім не опікується своїм сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виконує жодного обов`язку, встановленого ст. 150 СК України.

З метою встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, виконавчий комітет Перещепинської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом про позбавлення матері дитини батьківських прав. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь особи аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/3 частки заробітку.

Ухвалою суді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майної Г.Є. від 16 березня 2018 року відкрите провадження по справі (а.с. 20).

Протокольною ухвалою суду від 10.05.2018 року до розгляду у справі в якості третьої особи був залучений орган опіки та піклування виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району (а.с. 35).

Протокольною ухвалою суду від 10.07.2018 року в якості належної третьої особи було залучено орган опіки та піклування Піщанської сільської ради (об`єднаної територіальної громади).

В зв`язку з закінченням повноважень судді Майної Г.Є., 23.11.2018 року справа передана в провадження судді Сороки О.В. (а.с. 79).

06.05.2019 року ОСОБА_2 , як особа, в сім`ї якої проживає малолітня дитина ОСОБА_3 , звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з самостійними вимогами до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтуваннях позовних вимог третя особа з самостійними вимогами посилається на те, що на початку 2010 року він познайомився з ОСОБА_1 , яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Вони почали зустрічатися, деякий час проживали разом, як подружжя, мали близькі стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , ОСОБА_1 запевнила ОСОБА_2 , що він являється біологічним батьком дитини, деякий час вони проживали разом однією сім`єю. Між тим, їх спільне проживання виявилося не можливим, з березня 2014 року вони остаточно припинили всі відносини, ОСОБА_1 залишила свою малолітню дитини йому, і з того часу ОСОБА_3 проживає в його сім`ї, він фактично виконує всі обов`язки батька.

Чоловік ОСОБА_1 , з яким вона на момент народження дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі, - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про встановлення свого батьківства, однак 07 березня 2019 року з експертного висновку йому стало відомо про виключення його біологічного батьківства у відношенні дитини ОСОБА_3 .

Між тим, ОСОБА_2 наполягає на тому, що дитина не знає свою матір, оскільки вона його покинула у віці 2- років, з того часу ОСОБА_3 став проживати у його сім`ї, називає його татом, хлопчик виховується ним у гармонійних умовах, підтримує його в навчанні, дитина знаходяться на його повному матеріальному утриманні, він ставиться до дитини, як до рідного сина. Для дитини створені усі необхідні умови для повноцінного розвитку та навчання, хлопчик має окрему кімнату, усі шкільні приналежності, все матеріальне забезпечення, а головне - це виховання в дусі любові та поваги до сім`ї.

За ці роки матір дитини жодного разу не поцікавилися життям, здоров`ям та навчанням сина, ні матеріально, ні морально дитину не підтримує. Така поведінка матері, її байдужість до долі свого сина, свідчить, що відповідач, як матір, свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не має жодного бажання спілкуватися з дитиною, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 11 травня 2019 року обидва позови об`єднані в одне провадження (а.с. 120-121).

Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року закінчене підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті (а.с. 202-203).

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради Кобеза Л.О. позов підтримала, надала детальні пояснення про те, при яких обставинах повноважному органу опіки та піклування стало відомо про наявність на їх території дитини, фактично позбавленої батьківського піклування. Так, ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування з пакетом документів щодо усиновлення ОСОБА_3 , 2011 року народження, однак з представлених документів вбачалося, що він не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , хоча остання не заперечувала проти усиновлення дитини та подала нотаріальну заяву, біологічний батько дитини помер у 2015 році. Зі слів ОСОБА_2 та після проведеного комплексу робіт, стало відомо, що ОСОБА_3 залишився проживати в сім`ї ОСОБА_2 після того, як ОСОБА_1 припинила з ним усі стосунки, покинула йому дитину та запевнила, що він являється його біологічним батьком. При цьому, матір дитини жодного дня не займалася вихованням своєї дитини, не цікавилася його життям та здоров`ям ні в закладах освіти, ні в медичних закладах тощо. В свою чергу, ОСОБА_2 хлопчик вважає своїм батьком, з ним у нього теплі сімейні стосунки, дитина виховується в сім`ї, де йому створені всі умови для гармонійного фізичного та духовного розвитку. В ході розгляду цивільної справи, за заявою представника відповідача, в присутності представників органу опіки та піклування було складено акт передачі дитини від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , було встановлено, що дитина не знає своєї матері, не пам`ятає її. В свою чергу, ОСОБА_2 не чинив перепон у такій зустрічі, між собою вони домовилися, що дитина надалі буде проживати з ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 буде безперешкодно спілкуватися з сином. Між тим, з того часу відношення матері до дитини не змінилося, між ними не налагоджено зв`язок, відповідач продовжує ухилятися від виконання всіх своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Назаренко М.В. підтримала позови, вважає за можливе, в інтересах малолітньої дитини, позбавити батьківських прав ОСОБА_1 . При цьому представник органу опіки та піклування за місцем проживання відповідача надала пояснення про те, що виконавчий комітет Піщанської сільської ради не був обізнаним про наявність у ОСОБА_1 ще однієї дитини - сина ОСОБА_3 , якого вона фактично покинула на чужого чоловіка, дійсно не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до цієї дитини. При цьому представник третьої особи повідомив суд про наявність у відповідача ще однієї дитини від першого шлюбу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на даний час проживає з нею, ОСОБА_1 винаймає житло в с.Орлівщина. До органу опіки та піклування звернувся батько третьої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_10 , з проханням визначити місце проживання його малолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з ним, в ході перевірки було встановлено, що третю дитину ОСОБА_1 також залишила своєму цивільному чоловікові, її вихованням займаються дідусь та бабуся.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позов органу опіки та піклування, наполягав на задоволенні і його позовних вимог. Третя особа надав детальні пояснення щодо обставин, викладених у його позові. Так, з ОСОБА_1 у нього були періодичні стосунки в період її перебування у шлюбі з ОСОБА_6 , який помер у 2015 році. Коли у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 син, вона його запевнила, що він являється його біологічним батьком. Розуміючи відповідальність за дитину, він намагався створити з ОСОБА_1 сім`ю, взяв на себе всі обов`язки батька. Однак, між ними не складалися сімейні стосунки, ОСОБА_1 на початку 2014 року пішла від нього та залишила йому дитину. З того часу він сам займається вихованням дитини, ОСОБА_3 вважає його своїм батьком, і та ситуація, коли він дізнався, що у нього є матір стала для нього не очікуваною, але він, як батько зміг пояснити йому всі обставини, наполягав на тому, щоб ОСОБА_3 зустрівся з матір`ю, підтримував з нею стосунки. Однак з червня 2019 року вона зустрілася з ним декілька разів і знову припинила все спілкування.

Представник відповідача ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не визнав, наполягав на тому, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради не являється повноважним органом, за заявою якого може бути прийняте рішення судом у цій справі. При цьому представник відповідача надав пояснення про те, що в житті його довірителя склалася складана сімейна ситуація, при якій вона була змушена залишити свою малолітню дитину проживати разом з ОСОБА_2 , з яким дійсно деякий час проживали однією сім`єю, вона не заперечувала, щоб останній усиновив її дитину, однак вони не були у зареєстрованому шлюбі, тому усиновлення виявилося не можливим. При цьому представник відповідача не спростовував ту обставину, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 не займалася вихованням свого сина ОСОБА_3 , після смерті свого чоловіка вона створила іншу сім`ю, переїхала проживати в с.Орлівщина, дитина залишилася проживати в м.Перещепине, де про нього дбає ОСОБА_2 . Зі своєї сторони представник відповідача вжив усіх заходів для того, щоб матір та дитина мали можливість спілкуватися один з одним, тому представник відповідача вважає, що в даній конкретній ситуації відсутні виключні обставини, які дають підстави для позбавлення батьківських прав матері дитини.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, суд вживав заходи задля отримання особистих пояснень від відповідача, однак остання в судове засідання неодноразово не з`явилася, тому судом прийнято рішення з урахуванням пояснень її представника.

Зі сторони позивача ОСОБА_2 в якості свідка була допитана ОСОБА_4 , яка надала суду показання про те, що являється матір`ю ОСОБА_2 . Свідок підтвердила ті обставини, що ОСОБА_1 певний час проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . З появою ОСОБА_3 її син виконував всі батьківські обов`язки, разом з ОСОБА_1 вони проживали до березня 2014 року, потім вона зібрала свої речі та пішла в невідомому напрямку, залишила свого сина в їх сім`ї. Протягом всього цього часу ОСОБА_1 жодного разу не поцікавилася долею свого сина, не бачила його, не відвідувала навчальні заклади, не займалася його вихованням взагалі. ОСОБА_3 не пам`ятав свою біологічну матір, а після того, як була влаштована зустріч з матір`ю та дитиною, вона його бачила 3 рази. При цьому ОСОБА_3 не висловлював жодного бажання зустрічатися з матір`ю, оскільки він не відчуває до неї жодної прив`язаності, а матір не проявляє жодної зацікавленості в цій дитині. Хлопчик виховується в їх сім`ї, де для нього створені всі умови, він добре навчається, він знає сім`ю, називає її бабусею, а ОСОБА_2 - батьком, бо інших близьких родичів він не знає.

Свідок ОСОБА_13 надала суду показання про те, що в 2015 році познайомилася з ОСОБА_2 , який проживав зі своїм сином ОСОБА_3 та був впевненим, що це його син. Їй відомо, що ОСОБА_1 залишила дитину ОСОБА_2 в 2014 році. Наразі вона проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 , ставиться до ОСОБА_3 , як до свого сина, матір дитини ОСОБА_1 протягом 2019 року бачила свого сина 3 рази. При цьому свідок пояснила, що вони не чинять перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю, однак між сином та дитиною не налагоджено жодного контакту, ОСОБА_3 не сприймає ОСОБА_1 , як матір.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

Так, суду подано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), батьками дитини є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Дитина зареєстрована в АДРЕСА_3 , матір дитини зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с. 19).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 7).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, не спростовано сторонами, що з березня 2014 року ОСОБА_3 проживає в сім`ї ОСОБА_2 , що підтверджується в тому числі довідкою (а.с. 115).

Не дивлячись на те, що біологічне походження батьківства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 виключається (а.с. 117-118), в силу ст. 165 СК України, і орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради, і ОСОБА_2 , яка особа, в сім`ї якої проживає дитина, є належними особами, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо позбавлення батьківських прав, регулюються наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Аналіз всіх поданих позивачами письмових доказів у сукупності з показаннями свідків, висновками органів опіки та піклування, свідчить про те, що ОСОБА_1 свідомо та систематично ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

У відповідності до акту обстеження умов проживання, складеного для можливості призначення опіки над малолітньою дитино, повноважною комісією встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5 проживає сім`я ОСОБА_2 , разом з ними проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для якого виділена окрема кімнаті, в якій створені всі умови для розвитку дитини (а.с. 9).

В період з 17.07.2014 року по день пред`явлення позову ОСОБА_3 відвідував КЗ «ДНЗ «Ромашка», його матір в навчально-виховному процесі дитини участі не приймала, за час перебування дитини в дошкільному закладі жодного разу не була, активну участь у житті дитини приймає ОСОБА_2 , про що свідчать відповідні довідки (а.с. 10-11).

ОСОБА_3 стоїть на обліку в Перещепинській АЗПСМ, станом його здоров`я опікується ОСОБА_2 (а.с. 12-13).

На момент розгляду справи судом ОСОБА_3 навчається в КО «Перещепинський опорний освітній заклад (а.с. 15).

ОСОБА_2 вживав заходів для встановлення опіки на ОСОБА_3 , задля чого повноважною комісією встановлено місце проживання потенційного опікуна разом з дитиною, встановлене його задовільне матеріальне забезпечення, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 116).

Суду подано висновок органу опіки та піклування, як за місцем проживання дитини, так і висновок органу опіки та піклування за місцем проживання матері. Обидва представники органів опіки та піклування протягом судового розгляду не змінювали своєї позиції щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 .

Усі докази, в сукупності з показаннями свідків, поясненнями сторін, пояснення представників органу опіки та піклування, свідчать про те, що між ОСОБА_1 , як біологічною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент розгляду справи в суді втрачено сімейні зв`язки.

Дитина не вважає ОСОБА_1 своєю матір`ю, між матір`ю та дитиною навіть після прийнятих представником відповідача заходів щодо налагодження зв`язку (а.с. 167-171), не відновилися сімейні стосунки, ОСОБА_1 не виявила бажання зустрічатися з дитиною, не виявила бажання забрати дитину в свою сім`ю. ОСОБА_3 знає сім`ю, з якою не має кровного споріднення, однак називає і вважає їх батьками. В свою чергу, особа, яка взяла на себе всі обов`язки батька, а таким є ОСОБА_2 , створив всі необхідні умови для виховання дитини під опікою.

Питання щодо з`ясування думки малолітньої дитини про доцільність позбавлення батьківських прав судом не з`ясовне, оскільки дитина не сприймає ОСОБА_1 своєю матір`ю, про що свідчать перелічені вище докази.

Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з початку 2014 року і до цього часу, всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, по відношенню до ОСОБА_3 , фактично виконує ОСОБА_2 , відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання сина, а дитина фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю особи, яка не має кровного споріднення з дитиною.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідачем по справі суду не надано беззаперечних доказів про те, що вона позбавлена можливості спілкуватися зі своєю дитиною, оскільки останній достеменно було відомо про місце проживання дитини, про особу, з якою вона залишила проживати дитину, однак ніяких активних дій нею не було вжито для налагодження сімейних зв`язків з дитиною.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування, а також ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов до такого висновку.

Так, згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні

Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з урахуванням наявності на утриманні у відповідача ще двох малолітніх дітей, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 на користь особи або закладу, де буде знаходитися дитина - ОСОБА_3 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/6 частини від її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним, документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (а.с.109), та на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-80, 89, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов органу опіки та піклування Перещепинської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Піщанської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради, служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 , відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь особи або закладу, де буде знаходитися дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 лютого 2018 року.

В іншій частині позову органу опіки та піклування Перещепинської міської ради, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 880, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Сорока О.В.