Справа № 308/7487/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та племінником ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 (батькові позивача) належало на праві власності 5/8 часток будинковолодіння в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 (тітці позивача) 3/8 часток цього домоволодіння.

ОСОБА_1 зазначав, що він успадкував після смерті батька його 5/8 часток домоволодіння.

Однак, позивач, як спадкоємець п`ятої черги, не звернувся із заявою про прийняття спадщини за тіткою. Інших спадкоємців ОСОБА_4 не має.

Вказував, що маючи намір прийняти спадщину, ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори. Проте, йому було усно відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку на прийняття спадщини. При цьому, позивачу було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач вказував, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_4 належить 3/8 часток домоволодіння, вважав, що домоволодіння в цілому належало його батькові, дізнався про цю обставину після консультування з нотаріусом. Вказував, що не знав про смерть ОСОБА_4 , так як не підтримував з нею ніяких відносин, не спілкувався, не пересікався, тітка проживала окремо за іншою адресою в іншому місті, при цьому позивач перебував тривалий час за кордоном.

Посилаючись на дані обставини, просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2019 позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий двохмісячний строк з дня набрання даним рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На це рішення подала апеляційну скаргу Ужгородська міська рада. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що зазначення у рішенні суду тієї обставини, що Ужгородська міська рада не подавала відзиву на позов ОСОБА_1 є помилковим, оскільки відповідачем було подано відзив; ОСОБА_1 не довів родинного зв`язку із ОСОБА_4 , оскільки батьком позивача є ОСОБА_2 , а братом ОСОБА_4 згідно наданого витягу з державного реєстру актів цивільного стану значиться ОСОБА_6 (24.08.1945). Вказує, що позивач не довів поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини; судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Також постійне проживання за кордоном не є поважною причиною пропуску такого строку.

Позивач та представник апелянта в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштових відправлень. В судове засідання апеляційного суду з`явився представник позивача. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності позивача та представника Ужгородської міської ради.

Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи племінником померлої ОСОБА_7 , є спадкоємцем п`ятої черги, та вважав поважними наведені позивачем причини пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та племінником ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 09.10.1980, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 26.10.2009.

Отже, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Актовий запис про смерть було складено Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області (а.с.7), відтак, ОСОБА_4 на час смерті проживала у м. Чоп.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилався на положення Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року) правила книги шостої ЦК України (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належав ОСОБА_6 (3/8 відповідно до свідоцтва про право власності та ј на підставі свідоцтва про право на спадщину - всього його частка складала 5/8), та ОСОБА_4 її частка складала 3/8 (а.с.69-72). У технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , складеному КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» 24.04.2007 (номер інвентаризаційної справи 290, реєстраційний номер 2199), зазначено, що ОСОБА_6 є власником 5/8 частки будинковолодіння, ОСОБА_4 (померла) 3/8 частки будинковолодіння.

Причому, інформація щодо їх права власності на це майно була внесена в Реєстр прав власності на нерухоме майно 06.05.2010 та 12.11.2011 після смерті обох власників.

Відповідно до положень ЦК України, чинного на час смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), при спадкуванні за законом було передбачено дві черги спадкоємців, де брати померлого (в даній справі ОСОБА_6 ) спадкували у другу чергу.

ОСОБА_6 проживав у будинку, частка в якому належала ОСОБА_4

Фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) свідчив про прийняття спадщини.

Позивач вказує, що до майна померлої ОСОБА_4 він є спадкоємцем п`ятої черги. Така черговість спадкування передбачена Цивільним кодексом України (ст. 1265), який дії з 01.01.2004.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_4 був живий батько позивача рідний брат спадкодавиці ОСОБА_6 . При цьому будь-яких даних, що він до 20.12.2003 (шість місяців з дня відкриття спадщини) не прийняв спадщину після смерті своєї сестри позивачем не надано. У такому випадку, положення Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004, застосуванню не підлягають.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.09.2015, право власності на 5/8 об`єкту нерухомості було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , та в подальшому таке майно було ним ОСОБА_9 за договором дарування від 04.07.2017.

Таким чином, щонайменше з вересня 2015 року позивачу було відомо про належність його батькові лише 5/8 частин у будинку АДРЕСА_1 .

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 03.07.2019.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає. Рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3,4 ст 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 258, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ужгородської міської ради 1152 гривень судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуюча:

Судді: