Справа № 182/4230/20
Провадження № 2/0182/2106/2020
У Х В А Л А

Іменем України

29.07.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом.

Суддя, розглянувши дану позовну заяву, приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 840 грн. 80 коп. Між тим, вказаний документ не є належним підтвердженням сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення, що відповідає пункту 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22.

Так, відповідні документи (платіжні документи) мають подаватись до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Вказаний висновок суду, також, кореспондується із роз`ясненнями, наданими у п. 26 Постанови ВССУ від 17.10.2014№ 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Як вбачається безпосередньо із долученої позивачкою квитанції, остання, в порушення зазначених вище приписів, містить зазначення платника судового збору ОСОБА_2 , тобто та особа, яка не є стороною у справі.

Окрім цього, сплачена сума судового збору була врахованою сумою судового збору по цивільній справі №182/3814/20 (провадження 2/0182/1995/2020), а тому не може бути належним доказом на підтвердження факту сплати судового збору по даній справі.

За таких обставин, наведені недоліки позовної заяви виключають можливість відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для сплати судового збору, у відповідному розміру, визначеному ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.95, 175, 177, 185 , 260, 261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал