Справа № 310/9863/19
2/310/853/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 рокум. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Стручкова Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач ОСОБА_3 є громадянином Латвії.

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 09.01.2020 року та обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області від 16.01.2020 року інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 на території м. Бердянськ та Запорізької області відсутня.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з ст.497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, на теперішній час подружжя не має спільного проживання в Україні.

Відповідно до ст.110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч.2 та 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Однак, такої угоди між сторонами для визначення підсудності до матеріалів позову не долучено. Дійсність заяви ОСОБА_3 про розгляд справи про розірвання шлюбу за місцем реєстрації позивача, яка надійшла на електронну адресу та поштовим відправленням з м. Бердянськ, у суду викликає сумніви.

Стаття 27 ЦПК України передбачає, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

До матеріалів позову не долучено угоду сторін про підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Звертається увага позивача на те, що при наявності певних обставин, позов про розірвання шлюбу може бути подано за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача (ч.2 ст.28 ЦПК України).

Відповідно до позовної заяви адреса реєстрації місця проживання позивача : АДРЕСА_1 .

Посилання позивача на зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, суд вважає як неналежний доказ, оскільки термін дії вказаної довідки закінчився в 216 році.

Позивачем не обґрунтовано звернення саме до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з зазначеним позовом, жодного доказу на підтвердження зазначених у ст.28 ЦПК України обставин, не надано.

В разі, якщо позивачем буде доведено наявність обставин, за яких підсудність даної справи про розірвання шлюбу належить Бердянському міськрайонному суду Запорізької області, то сповіщення відповідача ОСОБА_3 повинно здійснюватися у рамках міжнародної співпраці, в зв`язку з цим суду необхідно надати інформацію про місце мешкання відповідача в країні, громадянином якої він є, станом на час звернення до суду.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 ст.187 ЦПК України встановлено, що суд відкриває провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Оскільки вказані вище недоліки перешкоджають розгляду даної позовної заяви по суті, суд вважає за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху і надати позивачеві семиденний термін для усунення недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позову у семиденний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позову в установлений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута їй з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.І. Стручкова