ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6800/20 Номер провадження 22-ц/814/2573/20Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 17 березня 2015 року.

Однак, 04 листопада 2019 року касир автостанції «Кременчук», що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Театральна, 32/6, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про захист прав споживачів», відверто ігноруючи пред`явлене ним посвідчення серії НОМЕР_1 , яке підтверджує його статус особи з інвалідністю внаслідок війни, відмовилася надавати йому, як споживачу, послуги з пасажироперевезення на пільгових умовах у вигляді безоплатного проїзду за маршрутом «Кременчук-Київ».

У зв`язку з чим, з метою своєчасного прибуття до м. Києва, йому довелося за власні кошти купувати квиток за вказаним вище маршрутом, що підтверджується відповідним фіскальним чеком про продаж квитка №756836 від 04 листопада 2019 року, вартість якого становила 246 грн. 70 коп.

02 грудня 2019 року ним було направлено на адресу начальника автостанції «Кременчук» заяву про порушення його прав, як інваліда війни та споживача послуг на пільговий проїзд.

У відповідь на зазначену вище заяву, ним отримано лист ТОВ «Полтаваавтотранс» від 24 грудня 2019 року, в якого повідомлено, що у відповідності до ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» п. 114-115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18 лютого 1997 року №176 між перевізником ТДВ «Ковельське АТП» та ТДВ «Полтаваавтотранс», як власником автостанції, укладено договір №1/14.08.17 про надання агентських послуг, де п. 4.2 передбачено: «Реалізація пасажирських перевезень здійснюється Агентом за тарифами, зазначеними у системі Z-TIME на сайті та діючими на дату відповідної реалізації». Також його було повідомлено, що з огляду на його заяву порушень зі сторони працівників автостанції «Кременчук» не виявлено.

Позивач вказував, що внаслідок зазначених вище неправомірних дій зі сторони відповідача, посилених переживань, спричинених зазначеними подіями, в нього значно погіршився стан його здоров`я, та враховуючи вищенаведене, просив визнати незаконними дії товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» в частині відмови йому, ОСОБА_1 , у наданні послуг з пасажироперевезення на пільгових умовах у вигляді безоплатного проїзду за маршрутом «Кременчук-Київ», що мали місце 04 листопада 2019 року, зобов`язати товариство з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 270 грн. 90 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди передано до Октябрського районного суду м. Полтави за територіальною підсудністю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі та неналежним чином дослідив фактичні обставини та правові підстави, якими обґрунтовані заявлені ним позовні вимоги та передчасно направив зазначену цивільну справу до Октябрського районного суду м. Полтави за територіальною підсудністю.

Просив скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що як у описовій, так і у мотивувальній частинах поданої ним позовної заяви міститься неодноразові посилання на порушення його прав як споживача послуг з пасажироперевезення відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім того зазначав, що ним заявлено позовну вимогу, яка стосується відшкодування моральної шкоди. За відсутності належного правового регулювання підстав стягнення із перевізника моральної шкоди, завданої пасажиру (споживачу), спеціальним законодавством (Законом України «Про транспорт» тощо), відповідна можливість передбачена у Законі України «Про захист прав споживачів».

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подало Товариство з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс», в якому, спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали районного суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з вказаним позовом доТовариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» в якому прохав визнати дії відповідача незаконними, та зобов`язати відшкодувати матеріальну та моральну шкоду /а. с. 1-8/.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано до Октябрського районного суду м. Полтави за територіальною підсудністю.

Постановляючи оскаржувану ухвалу районний суд виходив із того, що за наведених обставин, правовідносини, що виникли між сторонами за даним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги вказаного Закону, а, відтак, підсудність даного позову не може бути визначена за місцем проживання позивача у відповідності до ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Проте, такий висновок районного суду не відповідає встановленим по справі обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до загальних правил, встановлених статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи слідує, що місцезнаходженням Товариства з додатковою відпові-дальністю «Полтаваавтотранс» є м. Полтава, вул. Великотирнівська, 7, що територіально відноситься до юрисдикції Октябрського районного суду м. Полтави.

За змістом п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

При цьому, згідно ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як убачається з п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року право вибору між судами, яким, згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Як убачається зі змісту позову, в ньому ОСОБА_1 , зокрема, посилається на порушення відповідачем, у тому числі і Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому місцевим судом було зроблено висновок, що на спірні правовідносини положення вказаного закону не поширюються.

Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком районного суду не може погодитись з урахування наступного.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач, який обґрунтовує підстави позову Законом України «Про захист прав споживача», має право пред`являти позов до суду за своїм місцем проживання, оскільки предметом даного позову є визнання дій незаконними відносно порушення прав позивача на пільговий проїзд, як споживача, на спірні правовідносини поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

З урахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом щодо порушення відповідачем його прав на пільговий проїзд з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до частини п`ятої статті 28 ЦПК України, ОСОБА_1 правомірно скористався своїм правом вибору між судами, яким підсудна справа, подавши даний позов саме до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, тобто за місцем свого проживання.

Відтак, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області дійшов передчасного висновку про наявність підстав для направлення справи за підсудністю до суду за місцезнаходженням відповідача, оскільки позивач правомірно скористався своїм правом на подачу позову за правилами альтернативної підсудності згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

За наведених обставин, оскільки позивач при пред`явленні позову скористався своїм правом вибору підсудності справи, дотримавшись при цьому правил альтернативної підсудності, місцевий суд помилково вирішив питання про передачу даної справи на розгляд Октябрського районного суду м. Полтави згідно правил територіальної підсудності.

З урахуванням встановленого, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про її скасування та направлення справи до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 368, 374, п. 3, 4 ч.1 ст. 379, ст. 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.