Ухвала

Іменем України

27 липня 2020 року

м. Київ

справа № 450/1653/13-ц

провадження № 61-9997ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

(далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У липні 20103 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Родовід Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області

від 24 листопада 2014 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2008 року у розмірі 16 193,90 доларів США, що у еквіваленті становить 244 527,89 грн; проценти за користування кредитом - 1 331,95 доларів США, що у еквіваленті становить 20 112,45 грн; пеня за кредитом - 8 096,95 доларів США, що у еквіваленті становить 122 263,95 грн; плата за обслуговування кредиту - 4 581,20 грн; пеня за обслуговування кредиту - 2 290,60 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області

від 24 листопада 2014 року залишено без змін.

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі.

Заява мотивована тим, що 24 листопада 2014 року Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором.

29 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було та ПАТ «Родовід Банк» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги

за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором

від 05 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк».

Посилаючись на вищевказане, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме:

стягувача - ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому листі № 450/1653/13-ц.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що заміна кредитора у виконавчому провадженні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва і можлива на будь-якій стадії процесу, тому заява

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року отримано 26 червня 2020 року, що підтверджується копією заяви про видачу копії постанови

від 27 квітня 2020 року, а також супровідними листами Львівського апеляційного суду від 04 та 23 червня 2020 року про направлення копії постанови від 27 квітня 2020 року на адресу скаржника.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року позов ПАТ «Родовід Банк» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2008 року у розмірі 16 193,90 доларів США, що у еквіваленті становить 244 527,89 грн; проценти за користування кредитом - 1 331,95 доларів США, що у еквіваленті становить 20 112,45 грн; пеня за кредитом - 8 096,95 доларів США, що у еквіваленті становить 122 263,95 грн; плата за обслуговування кредиту - 4 581,20 грн; пеня за обслуговування кредиту - 2 290,60 грн.

Загальна сума боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Родовід Банк» вищезазначеного рішення суду у гривневому еквіваленті становить 397 217,09 грн.

На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області

від 24 листопада 2014 року відповідно до заяви ПАТ «Родовід Банк» видано виконавчий лист від 30 червня 2015 року на суму 397 217,09 грн.

29 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Родовід Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором

від 05 червня 2008 року, який укладений між ПАТ «Родовід Банк»

та ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною першою, п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги)

є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті

512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні,

у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження

№ 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав

і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частинами п`ятою, шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 квітня

2020 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко