Справа № 639/8611/19
Провадження №2/639/571/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Рубіжного С.О.

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощенного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ОСОБА_1 та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а також зняти його з реєстраціїмісця проживання .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він, та члени його сім`ї ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_4 (колишня дружина) є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказана квартира приватизована згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та зареєстрована у ХМ БТІ на праві спільної (сумісної) власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 та записана у реєстрову книгу 15.12.1997 за №П-6-6539 .

В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але фактично проживає лише позивач.

Відповідач, хоча і зареєстрований у даній квартирі за вищевказаною адресою, але з січня 2014 року проживає на території Російської Федерації. За місцем своєї реєстрації не з`являється, не проживає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі його немає.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ані позивач, ані інші члени сім`ї не чинили та не чинять.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації. Призначено судове засідання.

08 січня 2020 року на адресу суду, від відповідача по справі, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі, визнати його, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти з реєстрації.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2020 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, дав пояснення посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, зазначивши у візиві на позов про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1997 року квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 дійсно належить на справі спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та записана у реєстрову книгу 15 грудня 1997 року за № П-6-6539. (а.с.5)

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.11.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14)

Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Конституція України закріпляє право громадян на житло як найважливіше соціально-економічне право.

При цьому, право на житло, як суб`єктивне право, тобто таке, що належить конкретній особі на конкретне жиле приміщення в будинку відповідного житлового фонду, виникає в силу передбачених у житловому законодавстві юридичних фактів і отримує свою конкретизацію та деталізацію у відповідних правовідносинах.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є його сином, який зареєстрований у спірній квартирі, та з січня 2014 року виїхав за межі України до Російської Федерації. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім`ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи те що, відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, а власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, суд приходить до висновку, що не проживання відповідача, як співвласника квартири не впливає зміст права власності позивача.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання по утриманню спільного нерухомого майна, позивач має право обрати інший спосіб захисту.

Порядок та підстави зняття з реєстрації визначені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (далі -Закон).

Статтею 3 Закону визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Повноваження органів, що здійснюють реєстрацію, визначені ст. 11 Закону. До повноважень суду не входить зняття з реєстрації місця проживання осіб.

На підставі вищезазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено, у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 405 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя С.О. Рубіжний