ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1961/20 Номер провадження 22-ц/814/2425/20Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Бондаревської С.М., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому заданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання відмови про виділення земельної ділянки протиправною та зобов`язання виділити ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільської районної у м. Полтаві ради, в якому просив визнати відмову Подільської районної у м. Полтаві ради про виділення йому земельної ділянки для будівництва гаражу протиправною та зобов`язати Подільську районну у м. Полтаві раду виділити позивачу земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва гаражу в межах території Подільського району м. Полтави.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання відмови про виділення земельної ділянки протиправною та зобов`язання виділити ділянку, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року та направити дану справу для провадження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є безпідставними, а оскаржуване ним судове рішення, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальненні доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача - ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року без змін.

Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу просить розглядати без його участі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що на початку 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Подільської районної у м. Полтаві ради із заявою про виділення земельної ділянки для будівництва гаражу в межах території Подільського району м. Полтави.

Відповідач рішенням від 26 квітня 2019 року «Про розгляд заяв громадян» відмовив ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для будівництва гаражу в межах території Подільського району м. Полтави в зв`язку з тим, що відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України № 16-28-013-8726/214 від 23 липня 2014 року «Про забезпечення військовослужбовців земельними ділянками» в переліку цільових використань земельних ділянок для забезпечення учасників АТО, будівництво індивідуального гаражу відсутнє.

На початку 2020 року позивач вдруге звернувся до Подільської районної у м. Полтаві ради із аналогічною заявою.

Подільська районна у м. Полтаві рада, своїм листом від 23 березня 2020 року, повідомила ОСОБА_1 про те, що згідно закону, пільга на першочергове відведення земельної ділянки для будівництва гаражу не передбачена.

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільської районної у м. Полтаві ради.

Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

За правилами статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи, яка має розглядатись у порядку адміністративної юрисдикції, є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

За змістом положень ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини 15 статті 123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист свого права на отримання земельної ділянки для побудови гаражу. Його право не було реалізоване внаслідок відмови Подільською районною у м. Полтаві радою з тих підстав, що в переліку цільових використань земельних ділянок для забезпечення учасників АТО , будівництво індивідуального гаражу відсутнє.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у справі, яка розглядається, предметом позову є рішення районної ради про відмову у виділенні земельної ділянки для будівництва гаражу.

Тобто, відповідач при його винесенні, здійснював владні управлінські функції.

У постановах від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц (провадження № 14-5 зц 18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 820/4149/17 (провадження № 11-759 апп 18), а також у постанові від 04 березня 2020 року справа № 280/174/19 (провадження № 14-509 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що відмова особі в наданні земельної ділянки в користування, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

При цьому, зі справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для побудови гаража, а не за захистом наявного в нього майнового права на цю земельну ділянку.

Відтак, про наявність існуючого речового права позивача або інших осіб на земельну ділянку в позовній заяві не зазначено, судами існування такого права не встановлене.

Отже, судом першої інстанції правильно застосовані норми права та правильно визначено, що цей судовий спір не має ознак приватноправового і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена із дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді С.М. Бондаревська

Т.В. Одринська