23.12.2020 227/5134/20
УХВАЛА
23 грудня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі
Головуючого судді Левченка А.М.,
секретаря судового засідання Черкасової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Банк Форвард , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ
23 грудня 2020 року одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Банк Форвард , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого напису.
Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
В обгрнутування заяви про забезпечення позову зазначено, що між сторонам існує спір про право стосовно розміру заборгованості за кредитом, незважаючи на це нотаріусом було вчинено оспорюваний виконавчий напис, що призвело до примусового стягнення коштів із заробітної плати позивача, яка є його джерелом існування.
У постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року по справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/ 14-ц о ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, міститься правовий висновок про те , що для правильного застосування ст. ст. 87,88 Закону України « Про нотаріат» у такому спорі судом повинні перевірятися доводи боржника в повному обсязі і встановлюватися дійсно на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розмірів станом на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису.
У цій постанові також зазначено , що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Згідно з ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку підлягає задоволенню, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Керуючись ст.. 149 154 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна для виконання, а іншим учасникам справи для відома.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.М. Левченко

23.12.2020