Справа № 559/374/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Ралець Р.В.
секретаря Крушняк О.С.
за участю представника позивача за первісним позовом адвоката Рідченко М.В.
представника третьої особи Кобилянського Р.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Внаслідок укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .13 квітня 2017 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на дівоче « ОСОБА_4 ». Під час шлюбу вона з сином були зареєстровані в будинку, в якому проживав відповідач з батьками в АДРЕСА_1 . Після розлучення вона була змушена була з сином змінити місце проживання, тому з лютого 2017 року проживають у кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .Вона, як мати малолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про нього, створення для нього належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання свого сина. Вона постійно слідкує за станом здоров`я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього. Позитивно характеризується за місцем роботи. Так як вона із сином зареєстровані за однією адресою із відповідачем і його батьками, тому для зміни місця реєстрації її необхідно визначити місце проживання сина разом з нею. Проживання сина разом з матір`ю відповідає його інтересам. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повного мірою займатися вихованням сина. Разом з тим, не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Рідченко М.В. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, який просять задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
03 квітня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 05.04.2018 зустрічна позовна заява об`єднана в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини. У зв`зку з повторною неявкою позивача ОСОБА_2 , зустрічна позовна заява залишена без розгляду.
Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р.Ф. підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 , не заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що 16 лютого 2008 рокуміж сторонами було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
13 квітня 2017 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на дівоче « ОСОБА_4 »(а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №97 видана виконкомом Гірницької сільської ради 06.02.2018 (а.с. 8).
Згідно акта матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 від 19.02.2018, умови проживання задовільні, санітарні норми не порушені, в дитини окреме спальне місце, шафа для зберігання речей, місце для навчання та дозвілля. Дитина забезпечена усім необхідним. Сім`я характеризується з позитивної сторони (а.с. 9).

У характеристиці виданій Державним навчальним закладом «Дубенське вище художнє професійно-технічне училище» вказано, що за період роботи позивачка ОСОБА_1 , яка працює бухгалтером, зарекомендувала себе дисциплінованим, відповідальним, старанним, працелюбним фахівцем. ОСОБА_6 і в зазначений термін виконує всі доручені завдання. В спілкуванні з колегами комунікабельна, доброзичлива, ввічлива, чемна, уважна, відкрита людям (а.с. 10).
Відповідно до довідки №34 від 06.01.2018 в/ч НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 з 05.01.2018 брав участь у АТО на території Донецької та Луганської областей (а.с. 11).
Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини №395/05-02-29/19 від 09.10.2019, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 152-154).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч. 3 статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки це відповідає інтересам дитини.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 155, 160, 161 СК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Дубенської міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини задоволити.
Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 04.02.2020.

Суддя: Р.В. Ралець