Справа №: 343/1525/19
Провадження №: 2/0343/59/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою Оболонської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 , адвоката Семківа М.Н.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб:

Оболонська сільська рада звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною проінвентаризованої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 72,2912 га, кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, а саме площею 1,8659 га, та зобов`язати відповідача ОСОБА_1 за власний кошт повернути її попередній стан, звільнити частину проінвентаризованої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 72,2912 га, кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, а саме площею 1,8659 га, шляхом засипання 2-х штучних водойм, прибрати саджанці "лохини", зняти металічну огорожу (сітку), дерев`яні стовпи, знести тимчасові дерев`яні споруди, забрати свійських тварин.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківські області Гончарук ОСОБА_3 було розглянуто акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 04.06.2018 №656/0/92-18-ДКУ579/АП/09/01/-18 та акт обстеження земельної ділянки від 04.06.2018 №636/0/92-18-ДК/343/АО/10/01/-18. За результатами розгляду 07.06.2018 винесено постанову №656/0/92-18-ДК/0103По/08/01/-18, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у сумі 170 гривень. Відповідно до зазначеної постанови встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв частини проінвентаризованої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, площею 72,2912 га, кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, а саме площею 1,8659 га, шляхом обгородження та вирощування плодово-ягідних культур. Дану постанову відповідач оскаржив до суду, однак і суд першої інстанції, і апеляційний суд у задоволенні позову відмовив, а постанову №656/0/92-18-ДК/0103По/08/01/-18 залишив без змін. Обставини встановлені судом не підлягають доказуванню. Отже, на даний час належними та допустимими доказами встановлено, що ОСОБА_1 без наявності будь-яких правовстановлюючих документів самовільно захопив земельну ділянку площею 1,8659 га за адресою с. Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та незаконно її використовує. На даній земельній ділянці він встановив два штучних водойми, насадив саджанці «лохини», встановив сіткову огорожу та тимчасову дерев`яну споруду. Розпорядником вказаної земельної ділянки відповідно до ст. 12 ЗК України є Оболонська сільська рада. Право власності є непорушним та власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надійшли письмові пояснення, в яких останнє, посилаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, зазначає, що територіальні органи Держгеокадастру здійснюють свої повноваження у сфері регулювання земельних відносин лише у межах повноважень та у спосіб, що встановлені відповідними нормами чинного законодавства.

З 01.01.2013 вступив у силу Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", яким внесено зміни і до ст. 122 Земельного кодексу України, відповідно до частини четвертої якої, саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 ЗК України, у власність або у користування для всіх потреб. Держгеокадастр є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області є його територіальним органом.

Оскільки повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності передано Держгеокадастру та його територіальним органам, у 2013 році здійснено формування земельної ділянки площею 72,7912 га (кадастровий номер :02:001:0104), яка розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, шляхом інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Так, вищезазначена земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 21 листопада 2013 року, а речове право на неї зареєстроване 25 липня 2019 року.

7 червня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було винесено Постанову № 656/0/92-18-ДК/0103/По/08/01/-18, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом «б» частини першої статті 211 ЗК України та статтею 53-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у сумі 170 грн. З даної постанови встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв частини проінвентаризованої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 72,2912 га кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, а саме площею 1,8659 га, шляхом обгородження та вирощування плодово-ягідних культур.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійно користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Дана стаття ЗК Україну та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює нерозривний зв`язок між виникненням права на земельну ділянку, оформленого у відповідності до земельного законодавства, та обов`язковістю державної реєстрації цього права.

Отже, розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 ЗК України, є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області). ОСОБА_1 самовільно, без будь-яких правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку площею 1,8659 га, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідач подав відзив на позов, в якому він просить відмовити в позові у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю та недоведеністю позовних вимог та за відсутністю предмета спору. Свої заперечення обґрунтовує тим, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, усунення перешкод в користуванні своїм майном може вимагати тільки власник такого майна. В даному випадку Оболонською сільською радою ставиться вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, власником якої вона не являється. Так, земельна ділянка площею 72,2912 га кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області належить до земель державної власності сільськогосподарського призначення, відтак право розпоряджатися нею, в т.ч. вимагати усунення перешкод, має центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області). Саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у власність або користування для всіх потреб. Таким чином право вимагати усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 72,2912 га кадастровий номер : :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, а саме частиною із тієї ділянки площею 1,8659 га може виключно Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Щодо твердження позивача відносно самовільного зайняття земельної ділянки, то даний факт підтверджується рішенням суду Долинського районного суду від 21.12.2018 по справі №343/1124/18 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, яким відмовлено йому в позові про скасування постанови державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_4 Р ОСОБА_5 № 656/0/92-18-ДК/0103По/08/01 від 07.06.2018. На виконання постанови державного інспектора, ним було сплачено штраф у розмірі 170 гривень та нараховану шкоду1782,01 грн, а також з метою припинення правопорушення та приведення у відповідність до вимог земельного законодавства на виконання врученого йому припису, він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8600 у власність для ведення особистого селянського господарства. У відповідь на його звернення Головне управління Держгеокадастру Івано-Франківської області повідомило, що дана земельна ділянка є частиною проінвентаризованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 72,2912 га, кадастровий номер :02:001:0104. А отже, для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення запроектованої земельної ділянки необхідно здійснити поділ, та зареєструвати речові права у реєстрі речових прав на новостворені земельні ділянки. Враховуючи, те що ним сплачено в повному розмірі штраф і збитки за користування даною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме. Крім того, ним здійснюються всі заходи, необхідні для відведення даної земельної ділянки у власність.

Отже, Оболонською сільською радою перевищено свої повноваження щодо розпорядника чи власника земель, про що позивач сам зазначає в позовних вимогах, вказуючи що дана земельна ділянка належить до частини проінвентаризованої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 72,2912 га кадастровий номер: :02:001:0104, що розташована за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Тому Оболонська сільська рада є неналежний позивач, тобто особа, якій не належить право вимоги по пред`явленому в суді позову.

В судовому засіданні представники позивача - сільський голова Куленич А.В. та адвокат Семків М.Н. підтримали позов, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. На спростування заперечень відповідача, що сільська рада неналежний позивач, надали пояснення, що у зв`язку з самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться за межами села, та належить до державної форми власності, сільська рада недоотримує кошти, які повинні поступати на її користь за оренду цієї землі. Крім того, відповідно до положення Держземагентсва України від 31.03.2015 №83 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб", орган місцевого самоврядування за зверненням Держземагенства надає згоду або відмовляє в погодженні на передачу в розпорядження таких земельних ділянок. Оскільки Оболонська сільська рада не надала погодження на передачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, тому права її порушені. На сільського голову покладені обов`язки щодо забезпечення права та представництво інтересів сільської ради, тому він звернувся до суду з даним позовом. Про те, що існують перешкоди у користуванні ділянкою, площею 1,8659 га, підтверджується актом обстеження цієї земельної ділянки, складеним представниками сільської ради, та фотознімками, на яких зафіксовані ці перешкоди. Крім того, за зверненням Держгеокадастру Оболонська сільська рада у червні 2018 року на сесії погодила Блохіній дозвіл на виготовлення проекту відведення цієї земельної ділянки. Щодо звернення за таким погодженням ОСОБА_1 , було дано відповідь, що ділянка знаходиться у користуванні третіх осіб.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача в судове засідання не з`явився, однак в поданих письмових поясненнях просив розгляд справи проводити без його участі.

В судовому засіданні відповідач підтримав свій відзив на позов, дав пояснення, що співпадають з викладеними поясненнями у відзиві. Наголосив, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх такими, що суперечать вимогам, тому у позові слід відмовити у зв`язку із безпідставністю та недоведеністю позовних вимог та за відсутністю предмета спору. Додатково вказав, що сільський голова діє в інтересах землевпорядника Блохіна без погодження сесії сільської ради. Саме землевпорядник Оболонської сільської ради Блохін привів його на спірну земельну ділянку, отримав від нього за неї кошти та повідомив, що він може нею користуватися. Земельною діянкою він користується відкрито. Отримати погоджені документи він намагався, але сільська рада своїми відповідями ввела в оману Держгеокадастр. Сільський голова не дає йому можливість оформити право на користування цією земельною ділянкою та не допускає до сесії. Оболонська сільська рада немає відношення до земель державної власності, а відповідно без будь-яких підстав ставить вимогу про усунення їй перешкод у користуванні цієї земельною ділянкою, оскільки не є її ні власником, ні користувачем, не має права розпоряджатися нею.

Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії суду:

ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

7 серпня 2019 року від позивача до суду надійшла заява, в якій просить підготовче судове засідання проводити без участі його представника, позовні вимоги підтримує.

Від відповідача через канцелярію суду 07.08.2019 надійшов відзив на позов.

21 серпня 2019 року на поштову адресу суду від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області поступило повідомлення щодо розгляду листа, в якому, зокрема, управління вказує, що у вирішення питання про залучення їх у якості третьої особи покладається на розсуд суду.

Ухвалою суду від 29.08.2019 до участі у даній справі залучено Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

11 вересня 2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача до суду надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 12.09.2019 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

10 грудня 2019 року відповідачем до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

10 грудня 2019 року після закінчення дослідження доказів перед судовими дебатами за клопотанням представника позивача в судовому засіданні оголошена перерва. Однак, 17.01.2020 та 28.01.2020 представники позивача, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки не повідомили, жодних заяв та клопотань не подавали. Відповідач просив суд не залишати позовну заяву без розгляду, а ухвалити рішення по суті спору, оскільки всі докази досліджені з участю позивача, представники останнього висловили свою думку щодо заявленого позову, відповідно відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що представники позивача надавали пояснення в судовому засіданні з приводу заявлених позовних вимог, докази досліджувалися в їх присутності, суд протокольною формою ухвали постановив закінчувати розгляд справи у їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає закінченню розгляду справи та ухваленню рішення за його результатами на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

4 червня 2018 року Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області складено припис №656/0/92-18-ДК/0095Пр/03/01/-18, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП, а саме: самовільно зайняв та використовував частини земельної ділянки державної власності, площею 72,2912 га, кадастровий номер: :02:001:0104, сільськогосподарського призначення площею 1,8659 га, яка розташована за межами населеного пункту села Оболоня Долинського району Івано-Франківської області. Порушенням завдано матеріальну шкоду на суму 1782,01 гривень. Приписано усунути порушення чинного законодавства у 30-денний термін (а.с.15).

Крім цього, 04.06.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення, а 07.06.2018 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення вимог ч.1 п.п. "б" ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП (а.с. 42, 43).

Згідно з квитанціями №0.0..1 та №0.0..1 від 08.06.2018, ОСОБА_1 сплачено 1782,01 грн за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, та 170,00 грн адміністративного штрафу відповідно (а.с. 42, 43).

Відповідно до акта, складеного 09.07.2019 комісією в складі сільського голови Оболонської сільської ради Куленича А.В., спеціаліста по землевпорядкуванню Оболонської сільської ради Блохіна Д.Г. та депутата Оболонської сільської ради округу №14 Райнича Р.Р., та долучених до нього копій фотографій, встановлено, що ОСОБА_1 без наявності будь-яких правовстановлюючих документів самовільно захопив земельну ділянку площею 1,8659 га за адресою: село Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, на якій він самовільно встановив дві штучні водойми (фото №1), насадив саджанці лохини (фото №2), встановив дерев`яні стовпи та металічну сітку, якими обгородив вказану територію (фото №3, №4, №5, №6), залізну будку з дерев`яною прибудовою (накриттям) (фото №7), насос для поливу плодово-ягідних культур з водойми (фото №8), дерев`яний туалет, дерев`яну споруду, стайню для свійських тварин (фото №9, №10, №11, №12) (а.с.17, 18-29).

Схематично інформація про самовільно захоплену земельну ділянку міститься на долученому викопіюванні з індексно-кадастрової карти (а.с.30).

31 липня 2018 року листом вих. №0-9-0.41-4630/0/2-18 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повідомило Оболонську сільську раду, зокрема, що здійснило заходи контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки, за результатами яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.16).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2018 у справі №343/1124/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до держаного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гончарук А.Р. про скасування постанови №656/0/92-18-ДК/0103По/08/01/18 про накладення адміністративного стягнення від 07.06.2018 відмовлено (а.с.5-11).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі №857/2453/19, рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2018 у справі №343/1124/18 залишено без змін (а.с.12-14).

За результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) площею 1,8600 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району,Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повідомило йому, що вказана земельна ділянка є частиною проінвентаризованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 72,2912 га (кадастровий номер :02:001:0104) і що до моменту надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення запроектованої земельної ділянки необхідно здійснити поділ земельної ділянки з кадастровим номером, площею 72,2912 га (кадастровий номер :02:001:0104) та зареєструвати речові права у реєстрі речових прав на новостворені земельні ділянки. Також додатково вказало, що відповідно до перспективного плану формування територій громад Івано-Франківської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №1077-р зі змінами, с. Оболоня Оболонської сільської ради планується включити до Долинської ОТГ. Тобто, ОСОБА_1 повідомлено про те, що Головне управління не має правових підстав у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8600 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району (а.с.44).

Власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 72,2912 га, кадастровий номер :02:001:0104, є держава в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що підтверджується витягом №175655758 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформацією №179985708, сформованою 06.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.45, 65-66).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод в користуванні позивачем земельною ділянкою, яку відповідач самовільно без жодних правовстановлюючих документів зайняв.

Оцінка суду:

вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, взявши до уваги заперечення відповідача та надані ним докази на підтвердження своїх заперечень, пояснення третьої особи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Положеннями ст. 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п. 1 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п.п.31 п. 4 вказаного Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

З викладеного слідує, що розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 ЗК України, є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, тобто в даному випадку - це Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 72,2912 га, кадастровий номер :02:001:0104, частину якої (1,8659 га) самовільно зайняв ОСОБА_1 , є держава в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що підтверджується уже вказаним вище витягом №175655758 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформацією №179985708, сформованою 06.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Отже, саме ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області наділене правом володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаною земельною ділянкою.

У своїх усних поясненнях суду про те, що існує порушення прав та інтересів сільської ради, як органу, який висловлює позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть бути передані у власність чи в користування, тобто погоджує це передання, представник позивача посилався на Наказ №83 від 31.03.2015 Державного агентства земельних ресурсів України "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб", який втратив чинність на підставі Наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 95 від 04.06.2015, та на рішення №2/1 від 14.10.2014 Колегії Державного агентства земельних ресурсів України "Про обов`язкове погодження направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності".

Даючи оцінку зазначеним поясненням, суд звертає увагу, що наказ №83 від 31.03.2015 втратив чинність, відповідно не може братися до уваги, як нормативний акт, який регулює земельні правовідносини, а рішення, на яке посилається позивач, не має вищої юридичної сили за Земельний кодекс України, в якому таке погодження не вимагається. Крім того, погодження сільською радою питання передачі землі сільськогосподарського призначення державної форми власності у власність чи в користування фізичним та юридичним особам, не свідчить про її право користувача земельної ділянки чи право власника, оскільки, як уже вказувалося вище, власником спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а відповідно і її користувачем та розпорядником, є держава в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

І хоча суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 1,8659 га без будь-яких правовстановлюючих документів, що свідчить про самовільне використання ним даної земельної ділянки, і що не заперечує сам відповідач, проте вказане не свідчить, що такими своїми діями він чинить перешкоди Оболонській сільській раді у користуванні цією ділянкою. Представники позивача, в свою чергу, не надали суду доказів, які б свідчили про право органу місцевого самоврядування на користування спірною земельною ділянкою, а відповідно, що таке його прво порушено та підлягає захисту в судовому порядку, тобто, що сільська рада є належним позивачем.

Крім цього, щодо посилання представників позивача на право отримання податку за землю, який сплачуються в бюджет сільської ради, суд оцінку не дає, оскільки вони не є предметом та підставою позову, жодних доказів з даного приводу не долучалось.

Як уже зазначалося вище, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Оболонська сільська рада не надала суду жодного доказу, що вона є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, як і не довела, що саме її права та інтереси в даному випадку порушені.

І відповідач ОСОБА_1 , і третя особа Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надали суду належні та допустимі докази того, що спірна земельна ділянка, на яку вказує позивач, є власністю держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Саме Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належить, зокрема, земельні ділянки (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майно; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують прав або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органі виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що Оболонська сільська рада не надала суду документів, які б підтверджували її право власності чи користування на спірну земельну ділянку, як і не довела, що саме її права та інтереси порушені, а особа може звернутися до суду за захистом лише своїх порушених прав, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 13, 19 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141 ЦПК України, ст.ст. 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 122, 152 ЗК України, пунктів 1, 4 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову Оболонської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Оболонська сільської ради, вул. Шевченка 64, с. Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, вул. Сахарова, 34, м. Івано-Франківськ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний зміст рішення суду буде складено 7 лютого 2020 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Текст повного судового рішення складено 6 лютого 2020 року.