Справа № 212/511/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Власенко М.Д., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

23 січня 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, що є громадянином Ліванської Республіки.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України з наступних підстав.

Так, згідно п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч вказаних вимог, позивачем не зазначено ідентифікаційний код, номер і серію паспорта фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку всіх сторін по справі, а також їх адреси електронної пошти.

Всупереч вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, враховуючи, що у подружжя дітей немає і шлюб можливо розірвати звернувшись до органів РАЦС.

Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України.

Ст. 80 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Отже суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про суб`єктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією. Якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення. Якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали(згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 ).

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач є громадянином і проживає у Ліванській Республіці, однак позивачкою не зазначено місце проживання відповідача у Ліванській Республіці, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. До того ж, позивачка не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Ліванської Республіки, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Ліванської Республіки.

Крім того, позивачкою не надані до суду документи, що підтверджують належність позову до територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, а саме підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача саме в Покровському районі м. Кривого Рогу, враховуючи, що у подружжя дітей немає і право на звернення до суду за вибором позивача у даному випадку не застосовується.

Частиною першою ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до п. 3 "Правил реєстрації місця проживання" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.175, 177, 185, 442 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши у строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу, представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: М.Д. Власенко