РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

09 січня 2020 року Справа № 561/903/19

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.

при секретарі судового засідання Расевич Г. І.

за участю:

представника позивача - адвоката Логвіновської А. А.,

представника відповідача - адвоката Власенко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з приміщення Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина мрій" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач, кредитор, банк), діючи через свого представника по довіреності - адвоката Труфанової О. С., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, поручитель), третя особа, ТОВ "Долина мрій" про стягнення заборгованості за кредитним договором №K2A2LON06482 від 27 листопада 2014 року (далі - кредитний договір) у розмірі 184 660 грн. 56 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору позивач надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Долина Мрій" (далі - третя особа, боржник) кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом - 300 798,08 грн., а TOB "Долина Мрій" зобов`язалося повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, винагороди, пені, штрафи та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в договорі.

З метою забезпечення виконання боржником кредитного зобов`язання 27 листопада 2014 року між AT КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № K2A2LON06482/DP1 (далі - договір поруки, порука), відповідно до умов якого Відповідач поручається перед Позивачем за виконання ТОВ "Долина Мрій" зобов`язань за Кредитним договором №K2A2LON06482 від 27 листопада 2014 року, тобто за кредит, наданий у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 300 798,08 грн. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки ОСОБА_1 відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник (ТОВ "Долина Мрій"), включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору. У випадку виконання Боржником та/ або поручителем всіх зобов`язань за Кредитним договором цей Договір припиняє свою дію.

У зв`язку з невиконанням боржником зобов`язання за кредитним договором станом на 31.07.2018 р. (дата порушення провадження у справі про банкрутство TOB "Долина Мрій"), утворилась заборгованість за Кредитним договором у сумі 184 660,56 грн., яка складається з: 108 936,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту 2 123,94 грн. - заборгованості за процентами 73 599,71 грн. - пені.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року у справі № 923/590/18 відкрито провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина мрій".

У зв`язку з порушенням боржником забезпеченого порукою зобов`язання, оскільки боржник і поручитель є солідарними боржниками позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 184 660,56 грн. заборгованості за кредитним договором.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що до більшої частини заявлених позовних вимог сплив строк позовної давності, тому подав заяву про застосування спливу строку позовної давності (а. с. 69). Крім того вказав на незрозумілий період виникнення заборгованості перед банком у зв`язку з чим просив у клопотанні від 14 листопада 2019 року (а. с. 66-67) призначити судово-економічну експертизу. Крім того, покликаючись на ст. 61 Конституції України вказав, що не може двічі притягатись до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, вказуючи, що з нього як з засновника ТОВ "Долина мрій" Господарським судом Херсонської області у справі №923/590/18 вже стягнуто суму боргу за кредитним договором. Також, зазначив, що на нього розповсюджує дію Закон України "Про захист прав споживачів" як на споживача, оскільки він підписав договір поруки як фізична особа і зобов`язання за кредитним договором в частині процентів та пені є непропорційно великими. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача спростував твердження відповідача. А саме: щодо заяви про сплив позовної давності, зазначив, що вимоги про сплату кредитної заборгованості виникають з кредитного договору від 27 листопада 2014 року, а обов`язок щодо погашення кредиту з договору поруки у якому згідно п. 4.1. встановлено, що порука припиняється через 15 років після укладення цього договору, тобто договір діє до 27 листопада 2029 року. Щодо періоду виникнення заборгованості у відповіді на відзив вказано, що заборгованість розрахована станом на 31 липня 2018 року, дати порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Долина мрій". Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22 жовтня 2018 року у справі № 923/590/18 грошові вимоги позивача щодо кредитного договору визнані у повному обсязі. Твердження щодо подвійної відповідальності боржника у відзиві спростовується передбаченою ч. 1 ст. 619 ЦК України можливістю поручителя нести додаткову (субсидіарну) відповідальність перед кредитором, а також нормами ч. 5 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", де передбачається можливість заявлення ліквідатором вимог до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, а також можливістю покладення субсидіарної відповідальності на керівника, засновника, учасника, акціонера збанкрутілого товариства. Спростовуючи тезу відповідача про те, що він є споживачем представник позивача зазначає, що у даному випадку між боржником та кредитором виникли майново-господарські зобов`язання і відповідач не є їх учасником як споживач. У зв`язку з наведеним представник позивача просив не брати відзив до уваги та задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною, за критеріями, визначеними п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, та призначено судове засідання на 26 листопада 2019 року. Ухвалою від 26 листопада 2019 року у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі заяви представника відповідача від 15 листопада 2019 року (а. с. 73) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності розгляд справи відкладено на 19 грудня 2019 року об 11:00 год. у режимі відеоконференції з приміщення Херсонського міського суду Херсонської області. За клопотанням представника відповідача від 18 грудня 2019 року про відкладення розгляду справи судове засідання відкладалось на 09 січня 2020 року об 14:00 год., згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

У судовому засіданні 09 січня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Підтримав клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а. с. 69), клопотання про призначення судово-економічної експертизи (а. с. 66) заявлені разом з відзивом на позовну заяву у строки, визначені ухвалою суду про відкриття провадження у справі. А також подав, засобами електронної пошти 08 січня 2020 року на адресу суду заяву про долучення доказів, а саме: листа НБУ від 24 грудня 2019 року № 20-007/67475 щодо кредитного реєстру НБУ. Крім того просив витребувати від Національного банку України відомості про кредитну заборгованість ТОВ "Долина мрій", а також просив не брати до уваги заяву представника позивача від 09 грудня 2019 року (а. с. 121) про долучення до матеріалів справи доказів, як от, виписок по рахунках, які підтверджують перерахування грошових коштів боржнику за кредитним договором.

Судом взято до уваги, що лист НБУ від 24 грудня 2019 року № 20-007/67475 отриманий відповідачем після відкриття провадження у справі, тому такий долучається до матеріалів справи як доказ. Проте, оскільки заява про витребування доказів (а. с. 204), подана поза межами 15-ти денного строку з дня її вручення відповідачеві, який починався з 02 листопада 2019 року, така заява згідно ч. 2 ст. 222 ЦПК України залишається без розгляду, як і залишається без розгляду заява представника позивача про доручення доказів (виписок по рахунку боржника) (а. с. 121) разом із додатками, оскільки представниками не наведено поважних причин неподання вказаних доказів у строк, визначений судом.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заслухавши думку представника позивача, яка не заперечила щодо проведення судового засідання за відсутності представника третьої особи, а також думку представника відповідача, який покликався на розсуд суду, наявні підстави для проведення судового засідання за відсутності представника третьої особи згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ПАТ КБ "Приватбанк" - позивачем та ТОВ "Долина мрій" - третьою особою 27 листопада 2014 року укладено кредитний договір № K2A2LON06482 (а. с. 8-13) за умовами якого боржник отримав кредит в з лімітом 300 798,06 грн. та зобов`язався повернути його, сплатити проценти на умовах передбачених договором, в розмірах та терміни, встановлені п. А.3 кредитного договору, тобто згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, який є додатком до кредитного договору (а. с. 14-15). Датою сплати останнього платежу є 26 жовтня 2017 року.

Згідно п. А.2 Кредитного договору з його суми 285 489,58 грн. спрямовувалось на реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківських послуг №36048361 (кредитний ліміт на поточний рахунок) 34,00 грн. на реєстрацію застави та 15274,48 грн. на сплату судових витрат.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 - відповідачем, 27 листопада 2014 року було укладено Договір поруки № K2A2LON06482/DP1 (а. с. 16-17) згідно п. 1.1. якого ОСОБА_1 поручався перед банком за виконання ТОВ "Долина мрій" зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник. Згідно п. 4. 1 договору поруки сторони домовились, що порука припиняється через 15 років після укладення цього договору.

Відповідно ухвали Господарського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року в справі № 923/590/18 відкрито провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина мрій", визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора в сумі 1 338 058,88 грн. основного боргу та 452968,57 грн. штрафних санкцій, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено арбітражного керуючого. До визнаних вимог кредиторів згідно ухвали цього ж суду від 22 жовтня 2018 року включено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в сумі 3524,00 грн. судового збору - перша черга, 621011,18 грн. - четверта черга, 505578,05 грн. - шоста черга, в тому числі 184 660, 56 грн. заборгованості за Кредитним договором №K2A2LON06482 від 27 листопада 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, станом на 31 липня 2018 року у ТОВ "Долина мрій" утворилась заборгованість, що складається з 108 936,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту 2 123,94 грн. - заборгованості за процентами 73 599,71 грн. - пені.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності необхідно зазначити наступне.

Згідно п. 6.1 кредитного договору він вважається укладеним з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань. Терміном повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору) (а. с. 14-15), який є додатком до кредитного договору є 26 жовтня 2017 року - дата сплати останнього платежу.

Як зазначено у п. 5.7 Кредитного договору терміни позовної давності по вимогах щодо стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Згідно ст. ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України встановлені спеціальні строки позовної давності, зокрема за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) у один рік.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Проте зі змісту ч. 1 ст. 259 ЦПК України, позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін.

Предметом цього спору є стягнення боргу на підставі договору поруки, який по своїй природі є похідним від кредитного договору, тобто існування кредитного зобов`язання щодо якого не спливли строки позовної давності та не заявлена вимога про його застосування є підставою для існування зобов`язання по договору поруки, якщо таке право у кредитора існує та дія договору поруки не припинилась з підстав, визначених ст. 559 ЦК України. Так ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили, у справі про банкрутство ТОВ "Долина мрій" № 923/590/18 визнано вимоги кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина мрій" і затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги банку, зокрема, за Кредитним договором №K2A2LОN06482 від 27.11.2014р. складають 184 660,56 грн.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справи про банкрутство ТОВ "Долина мрій" здійснювався згідно Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв на час розгляду справи про банкрутство товариства. Згідно ч. 4 ст. 10 цього Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Доказів про визнання кредитного договору недійсним, неукладеним, припиненим належними під час судового розгляду не отримано.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Таким чином твердження відповідача у відзиві на позовну заяву та у заяві про застосування строків позовної давності (а. с. 69) про пропущення строків позовної давності є безпідставними, оскільки згідно п. 5.1 договору поруки сторони домовились збільшити позовну давність та встановили її тривалість у 15(п`ятнадцять) років. Кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання визначений сторонами датою сплати останнього платежу за кредитним договором - 26 жовтня 2017 року, а позивач звернувся до суду з даними вимогами до поручителя 17 жовтня 2019 року в межах строку дії зобов`язання поручителя.

Крім того, порука не є припиненою, оскільки згідно п. 4.1. договору поруки за домовленістю сторін порука припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення договору поруки, тобто з 26 листопада 2029 року.

Спростовуючи заперечення відповідача в частині нарахування заборгованості за кредитним договором та необхідності призначення судово-економічної експертизи про що ним подано клопотання (а. с. 66-67) суд зазначає наступне.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, яка діяла на дату проведення процедури банкрутства у ч. 2 ст. 25 зазначено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою ст. 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

На виконання цієї вимоги закону ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22 жовтня 2018 року було визнано вимоги кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина мрій". У складі визнаних є вимога Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором №K2A2LОN06482 від 27.11.2014р. на суму 184 660,56 грн.

Таким чином, оскільки сума боргу визнана рішенням суду, яке набрало законної сили і це рішення має преюдиційне значення при розгляді цієї справи, тому сума боргу не підлягає доказуванню, отже заява відповідача про призначення експертизи задоволенню не підлягає, оскільки його твердження щодо невідповідності суми заборгованості є безпідставним.

Щодо твердження відповідача про подвійне притягнення до юридичної відповідальності (стягнення того самого боргу з боржника та поручителя) необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві передбачає відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо, що вказано у ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Механізм захисту боржника (поручителя) від подвійного стягнення боргу регламентований нормою ч. 2 ст. 556 ЦК України, яка передбачає, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою переходять усі права кредитора у розмірі частини обов`язку, який виконаний ним.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позивач як кредитор звернувся до суду з позовом до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, та заявив вимогу до юридичної особи у процесі банкрутства, як до солідарних боржників.

Звідси не вбачається подвійної вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості оскільки ТОВ "Долина мрій" та ОСОБА_1 є солідарними боржниками, тому твердження останнього про подвійну відповідальність є безпідставними, оскільки за договором поруки відповідач погодився розділити відповідальність із позичальником за наслідки невиконання ним обов`язків за кредитним договором.

Щодо твердження відповідача про розповсюдження на нього, як споживача норм Закону України "Про захист прав споживачів" необхідно зазначити наступне:

Згідно преамбули до Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин "Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів".

При цьому, як слідує з визначення у п. 22 ч. 1 ст.1 цього Закону споживачем є - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За характером спірних правовідносин між кредитором та боржником склались майново-господарські (цивільно - правові) зобов`язання, а між кредитором та поручителем забезпечувальне зобов`язання. Отже за характером спірних правовідносин на вказані зобов`язання не розповсюджується сфера застосуваня Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки відповідач не є споживачем у розумінні цього закону.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи, що в ході судового розгляду встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 існують діючі договірні зобов`язання поруки, а також, що відповідач є солідарним боржником по кредитному договору, з урахуванням встановленого факту порушення зобов`язання по кредитному договору з боку ТОВ "Долина мрій" та договору поруки, відповідачем та третьою особою не надано суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання боргових зобов`язань в цілому щодо погашення нарахованої станом на 31 липня 2018 року заборгованості за кредитним договором.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_1 , як з солідарного боржника, заборгованості за кредитним договором, процентам за користування кредитом, пенею на загальну суму 184 660,56 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 108 936,91 грн., заборгованості по відсотках 2 123,94 грн. та по пені 73 599,71 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 2 769,91 грн. у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 553, 554, 559, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № K2A2LОN06482 від 27 листопада 2014 року у сумі 184 660 (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судові витрати у розмірі 2 769 (дві тисячі сімсот шістдесят дев`ять) гривень 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 січня 2020 року.

Суддя А. В. Дідик