УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.20 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» в особі філії Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» в особі філії Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства звернулось до Лисичанського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 10634,96 грн. за період з січня 2017 року по грудень 2019 року.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у задоволенні заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами зав у порядку наказного провадження», наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, а також, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, стягувачем зазначено, що сума грошової заборгованості у розмірі 10634,96 грн. утворилась за період з січня 2017 року по грудень 2019 року, тобто нібито в межах строку позовної давності, проте згідно розрахунку про розмір боргу, доданого стягувачем до заяви про видачу судового наказу, на підтвердження нарахування суми боргу, станом на січень 2017 року борг ОСОБА_1 вже складав 11049,63 грн., що свідчить про те, що сума грошової заборгованості, про стягнення якої просить заявник, утворилась поза межами строку, передбаченого ст. 256 ЦК України.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, заявник звернувся з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановленні судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення суми боргу за спожитий природний газ з боржника в порядку наказного провадження, він буде позбавлений можливості звернутись до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим може бути обмежено його право.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 163, 165, 166, 258-260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», 0, місцезнаходження якого: вул. Гагаріна, буд. 87, м. Сєвєродонецьк Луганської області, в особі філії Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства, , місцезнаходження якого: вул. Газовиків, буд. 22, м. Лисичанськ Луганської області, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 , заборгованості за спожитий природний газ.

Заяву разом із доданими до неї матеріалами повернути заявнику та роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з цими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua/fair/sud2318.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя М.М. Старікова