Справа № 357/6256/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 11.03.2019 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №676867/040716 до ДКБО. Відповідно до умов договору банк встановив відновлювальну кредитну лінію в розмірі 40 000,00 грн., процентна ставка 38 процентів річних. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором, за відповідачкою рахується заборгованість, яка станом на 03.03.2020 року становить 45 226 грн. 07 коп. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк. Відзив мотивувала тим, що наданий позивачем розрахунок від 03.03.2020 року не відображає актуальної інформації про стан її заборгованості за кредитним договором, а сума заборгованості в наданому розрахунку є завищеною. Крім того, зазначає, що всупереч Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, а також низці рекомендацій НБУ для роботи з позичальниками, за весь час дії карантину від банку не надходило жодних пропозицій щодо оформлення реструктуризації чи рефінансування кредиту.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 11.03.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» /відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»/ та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №676867/040716 до ДКБО, та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої відповідач погодилася на умови цього Договору, який розміщений на інтернет - сторінці банку www.oschadbank.ua.

Пунктами 3.1, 3.2 цієї заяви визначено, що шляхом підписання заяви про приєднання до договору, Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет - сторінці банку www.oschadbank.ua. та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися з використання електронного платіжного засобу (далі - картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою.

Разом з тим, на підставі п.п.3.4.2. вищезазначеної заяви про приєднання Банк надав відповідачу платіжну картку «Моя картка» та персональний ідентифікаційний код.

Згідно з п.п.1.15.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач зобов`язалася використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Крім того, 15 квітня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 40 000,00 гривень, зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами.

Пунктом 1.17 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено, що за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, які визначені в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та в Додатку № 1 до договору в разі зміни умов кредитування, шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу.

Пунктом 1.25 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що погашення заборгованості за картковим рахунком, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта відповідно до цього договору, у тому числі за рахунок коштів за послугою «Мобільні заощадження» та коштів, що визначені клієнтом для здійснення розрахунків за товари та послуги в мережі інтернет з використанням реквізитів віртуальної картки. У разі недостатності (відсутності) коштів на картковому рахунку клієнт зобов`язаний внести кошти на такий рахунок безготівковим шляхом готівкою до каси банку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 676867/040716 від 11 березня 2019 року станом на 03 березня 2020 року складає 45 226,07 гривень з яких:

- заборгованість по основному боргу становить 38 444,02 грн.;

- заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом становить 2 411,38 грн.;

- комісія за розрахунково-касове обслуговування становить 50,83 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) становить 243,87 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом становить 73,72 грн.;

- 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу становить 151,26 грн.;

- 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом становить 15,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві відповідачки на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 15 квітня 2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про визначення комісії, відповідальності у виді неустойки: пені, за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру, при цьому наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника від 15 квітня 2019 року, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією та пенею в загальному розмірі 368,42 грн. задоволенню не підлягає, при цьому виходить з того, що у заяві на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 15 квітня 2019 року відсутня домовленість сторін про сплату комісії та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків; матеріали справи не містять жодних даних на підтвердження того, що саме умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які надані позивачем в якості доказів, відповідач зрозуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 15 квітня 2019 року, як не доведено і те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії та пені та, зокрема саме у вказаних позивачем розмірах і порядку нарахування.

Крім того, суд дійшов висновку, що задоволенню не підлягають також вимоги про стягнення 3% річних в сумі 166,66 грн. (151,26 грн. + 15,40 грн.), оскільки розмір відсотків, що нараховується внаслідок непогашення кредиту встановлений договором, а тому немає підстав для стягнення додатково 3% річних.

При цьому, суд враховує, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 11 березня 2019 року, тому вважає що сума заборгованості за кредитом в розмірі 38 444,02 грн. та сума заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2 411,38 грн. підлягає стягненню, а позов в цій частині вимог - задоволенню, при цьому суд виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2019 року у добровільному порядку, розмір процентної ставки визначений в заяві на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка підписана відповідачкою, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано.

Відповідачка у відзиві посилається, зокрема, на постанову Правління Національного Банку України "Про особливості застосування вимог Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями у зв`язку із запровадженням обмежувальних заходів" №39 від 26 березня 2020 року, відповідно до якої банкам України під час застосування вимог Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 червня 2016 року № 351 (зі змінами) (далі Положення), дозволено не застосовувати ознаки, до яких унесені зміни, пов`язані з реструктуризацією боргу, за одночасного дотримання певних умов, проте суд звертає увагу відповідачки, що вказана постанова є рекомендаціями і не створює для банку обов`язку для їх застосування.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 40 855,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 102 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 509, 526, 610, 611, 634, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 279, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» , в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27) суму кредитної заборгованості в розмірі 40 855 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» , в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27) судовий збір у сумі 2 102 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель