КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа справа № 372/1325/19 Головуючий у 1 інстанції: Зінченко О.М.
провадження №22-з/824/764/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
24 грудня 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: - Олійника В.І.,
суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и л а :
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 рокупозов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» суму боргу в розмірі 33 784 грн. 53 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1921 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року скасовано і прийнято постанову.
У вересні 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з ПАТ «Приват Банк» на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2085 грн. 34 коп. та понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з п.2 ч.2 та ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.1, 2, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Встановлено, що у суді першої інстанції заявлено позов на суму 33 784 грн. 53 коп., з яких задоволенню підлягає 9 335 грн. 55 коп., що складає 27,63% від суми позовних вимог.
Тому за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачці судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (100%-27,63%=72,37%). Судовий збір при поданні апеляційної скарги 2 881грн. 50 коп., з яких 72,63 % становить 2 085грн. 34коп. (2881,50*72,37%/100%)
З приводу витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представникомвідповідачки подано копію договору №14-07 про надання правової допомоги, копію актупро надання послуг від 17.09.2020 року згідно договору №14-07 про надання правової допомоги, копію звіту про обсяг наданих послуг від 17.09.2020 року, копію рахунку на оплату №115 від 17.09.2020 року та копію довідки № 1/18-09-2020 від 18.09.2020 року.
Вартість наданих послуг становить 10 000 грн. (3 000 грн. - юридичний аналіз документів, 6 000 грн. - підготовка та подання апеляційної скарги та 1 000 грн. - підготовка та подання клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу).
Відповідачем не подано будь-яких заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню.
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.
У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом п.4.2 договору про надання правової допомоги №14-07 від 14 липня 2020 року клієнт зобов`язаний вчасно оплачувати послуги адвокатського об`єднання у порядку та на умовах, визначених цим договором.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткового рішення у справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 141, 270 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Судді: