Справа №: 343/2502/19
Провадження №: 2/0343/67/20
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №343/2502/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Бойка А.І.,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати за ним та відповідачкою ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 635915 грн, та гараж за адресою АДРЕСА_2 , вартість якого 26003 грн, усього вартість всіх об`єктів - 661918 гривень;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння та господарських споруд за адресою АДРЕСА_1 та гараж за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 06.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

17 січня 2020 року від відповідачки надійшло клопотання, в якому вона просить закрити провадження у справі за вказаним позовом. Клопотання обґрунтовує таким. Підставою звернення до суду з даним позовом є те, що після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. 09 серпня 2019 року Долинським районним судом у складі головуючого судді Тураша В.А. було відкрито провадження у справі №343/1273/19 за позовом ОСОБА_1 до неї «про поділ спільного набутого майна» і даний позов було подано з тих самих підстав, про той самий предмет і між тими самими сторонами. 13 листопада 2019 року в рамках розгляду зазначеної вище справи суд постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі №343/1273/19 у зв`язку з відмовою позивача від позову та прийняття відмови судом. Позивач користувався професійною правничою допомогою, яка надавалась адвокатом Бойко А.І., а тому йому було роз`яснено наслідки відмови від позову, а саме, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. У своїй позовній заяві від 06.12.2019 позивачем упускається той факт, що 29.11.2019 набрала законної сили ухвала у справі 343/1273/19 у зв`язку з його відмовою від позову з тих самих підстав, про той самий предмет і між тими самими сторонами.

Позивач та його представник у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити, заперечили проти клопотання про закриття провадження у справі. Зазначили, що у справі про поділ майна №343/1273/19 дійсно сторони були ті самі, однак позовні вимоги були інші. Зокрема, за даним позовом ОСОБА_1 звернувся з вимогою про визнання за ним права власності на 1/2 частку домоволодіння, тобто і житлового будинку і господарських споруд, а у справі, яка розглядалася під головуванням судді Тураша В.А., позовна вимога була заявлена тільки щодо господарських споруд. Тому просили відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження. Однак, зважаючи на зайнятість представника відповідачки в іншій справі, продовжити строк проведення підготовчого судового засідання з метою як можливого обговорення умов мирової угоди, так і подання всіх доказів, висловлення позиції сторін з приводу заявленого позову.

Відповідачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в судовому засіданні, де буде вирішуватися питання про відібрання дитини та її повернення за попереднім місцем проживання.

Суд, вивчивши клопотання відповідачки та матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення чи ухвала про закриття провадження, які набрали законної сили, є тотожними позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, необхідно перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічно висновку дійшов суд касаційної інстанції у постанові від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18.

Вивчивши долучені до клопотання документи, зокрема, зміст позовної заяви, з якою звертався позивач до відповідачки у справі № 343/1273/19, перший просив суд:

- визнати за нами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебуваючи в шлюбі, спільно набуте майно, а саме у АДРЕСА_1 будинок, літню кухню, гараж, криницю, огорожу та ворота, в АДРЕСА_2 ;

- визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на частину будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 а саме: літня кухня вартістю 38588 грн, гараж вартістю 30115 грн, гараж за адресою АДРЕСА_2 вартістю 26003 гривень. Всього на суму 94 706 гривень;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок вартістю 475132 грн, масандру нежитлову вартістю 38807 гривень. Всього на суму 513939 гривень;

- зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати йому, ОСОБА_1 частину витрат вартості будинку за адресою АДРЕСА_1 в сумі 200000 гривень;

- вбиральню вартістю 2527 грн, колодязь питний вартістю 14069 грн, дві огорожі вартістю 36677 грн залишити у спільній сумісній власності.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2019 у справі №343/1273/19 провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного набутого майна закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову та прийняття відмови судом.

Порівнюючи позов, який розглядається в даному провадженні, та позов, відносно якого є ухвала суду, що набрала законної сили про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд приходить до висновку, що вказані позови не є тотожними, оскільки предмет позову, тобто матеріально-правові вимоги позивача до відповідачки, не співпадають: в першому - позивач заявляв вимогу про визнання за ним права власності тільки на господарські споруди, в даному позові - предметом є 1/2 частина домоволодіння, тобто і житлового будинку, і господарських споруд.

Таким чином, у задоволенні клопотання відповідачки про закриття провадження у даній справі слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, суд не може закрити підготовче судове провадження та призначити справу до судового розгляду у 60-тиденний строк, який закінчується 6 лютого 2020 року, тому з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, недопущення порушення прав учасників справи, зокрема, права на захист та представництво їх інтересів в суді; права подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, вважає за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

На підставі викладеного, ст. 255 ЦПК України, керуючись ст.ст. 189, 197, 198 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, відмовити.

Продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 24 лютого 2020 року о 8.30 годин, про що повідомити сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич