Провадження № 2/645/511/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі судових засідань - Проневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи, що 24.06.2016 р. між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 49778 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 26 днів. Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. Договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1 000,00 грн., що підтверджується повідомленням від 27.06.2019 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів

Згідно п. 1.5. Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:

- 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою;

- 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня, в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору;

- 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно п. 1.1,1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.07.2019 року становить 43 020,00 грн., з яких: 1000,00грн. - основний борг; 21 272,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 20 748,00 грн. -заборгованість за простроченими відсотками.

Просить суд стягнути вказану заборгованість, а також відшкодувати судові витрати.

16.12.2019 р. до суду надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Велффін», вважає їх не обгрунтованими та безпідставними. Вказує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог. Крім того позивачем недоведений факт укладання договору позики між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 та його підписання, факт перерахування відповідачу грошових коштів. Відтак, відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги, не підлягають

задоволенню у повному обсязі. Подана позивачем до суду копія договору позики № 49778 від 24.06.2016 року, нібито укладеного між ТОВ «Велффін» та відповідачем, в розділі 8 "Реквізити та підписи сторін" містить лише зазначення інформації про Позикодавця та прізвища, ім`я та по-батькові відповідача, та надрукований запис "електронний підпис". На думку відповідача, подана позивачем до суду у якості доказу копія договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання відповідачем договору позики № 49778 від 24.06.2016 року за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою елекронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис». Від так, надана позивачем паперова копія договору позики № 49778 від 24.06.2016 року не відповідає вимогам статей 79 та 80 ЦПК України щодо достовірності та достатності доказів, та не може бути взяти судом як доказ факту укладання договору.

З приводу перерахунку грошових коштів та нарахування заборгованості, зазначив, що при нарахуванні заборгованості позивач посилається на електронну заявку на отримання кредиту, копію Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», копію договору позики № 49778 від 24.06.2016, однак, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що з цими документами відповідач був ознайомлений і саме він їх підписував, а тому дані документи не можна вважати складовою та самим договором позики. Крім того, позивач не навів обгрунтованого розрахунку сум, які просить стягнути з відповідача, який повинен містити відомості щодо розміру залишку непогашеного кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, пені, суми коштів, які надходили в рахунок погашення заборгованості, суму використаних коштів, періоду нарахування, відомості щодо розміру простроченого зобов`язання. Додана ТОВ «Веллфін» до позовної заяви довідка щодо заборгованості від 17.07.2019 про розрахунок заборгованості за договором № 49778 від 24.06.2016. не може бути підтвердженням існування боргу, оскільки не с первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме, не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок.

3 приводу заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам згідно договору, відповідач зазначає, що відповідно до умов договору позики кінцевим строком повернення коштів є 19.07.2016 року. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (пункт 54 постанови), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. За таких обставин, враховуючи зміст пунктів 1.2, 1.3 Договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 26 днів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за простроченими відсотками, згідно договору позики № 49778 за межами строку кредитування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі у зв`язку з необгрунтованістю та недоведеністю. (а.с.78-83)

Відповідач в судовому засіданні щодо позову заперечував, з мотивів, викладених у відзиві. Крім того, пояснив, що він дійсно мав банківську картку НОМЕР_1 , яка зазначена у роздруківці з веб-сайту позивача, яку він закрив, але не пам`ятає коли.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, просив про розгляд справи у його відсутності (а.с.89-90).

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2016 р. між ТОВ «Велффін» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 49778 в електронній формі, відповідно до Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю №Велффін», затверджених наказом директора ТОВ «Велффін» № 2-1 від

27.10.2015 р., які розміщені на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua в мережі Інтернет.

За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 26 днів, тобто до 20.07.2016 р.

Відповідно до п. 1.4. Договору, дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем.

24.06.2016 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за дорученням Позивача, на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 була перерахована сума позики в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується повідомленням від 27.06.2019 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Велфінн» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 р. (а.с.44).

Таким чином, позивач належним чином виконав умови Договору позики, в той час як відповідач позичені грошові кошти в передбачені строки позивачеві не повернув, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики.

Згідно п. 1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:

- 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять гривень 00 копійок) за перший день користування позикою;

- 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору;

- 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно графіку розрахунків до Договору позики, на дату погашення кредиту - 20.07.2016 р. відповідач мав сплатити позивачеві 1000,00 грн. - суму позики за договором та 505, 00 грн. - суму процентів за користування позикою, всього 1505,00 грн. (а.с.41).

Вказані зобов`язання щодо повернення суми позики та процентів відповідачем не виконані.

Як вбачається з довідки щодо заборгованості, виданої директором ТОВ «Велффін» від 17.07.2019 р. та посвідченої печаткою ТОВ «Веллфін», та згідно змісту позовних вимог, загальний розмір заборгованості відповідача станом на 17.07.2019 року становить 43 020,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - основний борг; 21272,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 20748,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Детального (щомісячного) розрахунку вказаної заборгованості, із зазначенням періоду її нарахування - позивач суду не надав, правові підстави для нарахування відсотків - не зазначив.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від

позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивач не зазначив правові підстави нарахування та стягнення заборгованості за процентами, не зазначив їх детальних розрахунок (помісячно), період їх нарахування, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність їх нарахування, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 1000,00 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 505,00 грн., розмір яких прямо зазначений у договорі позики та графіку до нього, а всього стягує 1505,00 грн.

Доводи відповідача про не укладання ним договору позики з позивачем спростовуються наданими позивачем роздруківками з веб-сайту ТОВ «Велффін», які містять інформацію про предмет доказування та визнані судом належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідачем не заявлено вимог про визнання договору позики недійсним, та на порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано доказів закриття банківської картки НОМЕР_1 , належної відповідачеві, на яку було здійснено переказ грошових коштів, не надано інформації про рух грошових коштів на вказаній картці.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та з підстав, передбачених ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 67,20 грн., пропорційно до частини вимог, задоволених судом (1921,00 х 1505,00 : 43020,00 ).

Керуючись ст.ст. 13, 76-80, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст.212, 526, 527, 530, 549, 551, 554, 611, 612, 624, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за договором позики № 49778 від 24.06.2016 р. у розмірі 1505, 00 грн., яка складається із основного боргу у розмірі 1000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 505,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» судовий збір у розмірі 67 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Інформацію щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , місцезнаходження: 03061, м.Київ, вул..Героїв Севастополя, 48

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місцепроживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення складено 13.01.2020 року.

Головуючий - суддя :