Справа № 523/3220/19
Провадження №2/523/1604/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судових засідань - Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вимогами до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом вселення в житлове приміщення належне їй на праві спільної часткової власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні Ѕ частиною вищезазначеного житлового будинку.

Позов мотивується тим, що сторони є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу реєстрації права власності на частку майна, відповідач чинить перешкоди у здійсненні права власності, позивач намагалась вселитись у будинок, відповідач чинить безпідставний опір, через що позивач зверталась до органів поліції, виконавчої служби.

Представник відповідача проти позову заперечує через відсутність спору ніхто позивачу не перешкоджає у користуванні спільним майном.

Судом встановлено:

29.08.2018 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, на підставі акта про проведені прилюдні (електронні) торги, посвідчила, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з Ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…. №217316277 від 22.07.2020 року, за позивачем та відповідачем зареєстровано по Ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.144).

12.09.2018 року представником позивача направлена відповідачу письмова вимога про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, яка отримана особисто відповідачем 21.09.2018 року, однак дій на виконання вимоги не вчинено (а.с.17,67,68).

23.01.2019 року державним виконавцем складено акт про перешкоджання відповідачем у користуванні позивачу Ѕ частки вищезазначеного будинку, а 05.10.2018 року працівниками поліції складено висновок щодо подій перешкоджання позивачу у вселенні у спірний житловий будинок (а.с.19-22).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, під час допиту, надав пояснення, що позивач є його рідною сестрою. 13.09.2018 року свідок разом з позивачем приїхали до будинку АДРЕСА_1 , з метою вселити позивача в будинок, однак відповідач чинила перешкоди у вселенні позивача шляхом штовханини та заявила, що пустить у дім тільки на підставі рішення суду про вселення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Встановивши, що позивач є співвласником майна,а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністю, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача, а також усунення перешкод у користуванні власністю.

Зазначене кореспондується з висновком зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №521/18161/15-ц, та з пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5,.6, 10, 263-265 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) у користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2 частини) та ОСОБА_2 (1/2 частини).

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення рішення виготовлено 18.12.2020 року.

Суддя: