ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/570/19
Провадження № 22-ц/4820/103/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина.

ОСОБА_1 зазначила, що до 13 липня 2005 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двоє дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час ОСОБА_3 навчається у Національному університеті водного господарства та природокористування і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, крім того, він хворіє та несе витрати на лікування, однак, відповідач не надає коштів на утримання сина.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі ⅓ частини з усіх видів доходу щомісячно на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ⅕ частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, на період його навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування в навчально-науковому інституті будівництва та архітектури до 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 8 квітня 2019 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд виходив з того, що повнолітній син сторін навчається та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати в указаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 17 січня до 1 вересня 2019 року ОСОБА_3 перебував в академічній відпустці, не навчався та не потребував матеріальної допомоги, разом із тим, ОСОБА_2 здійснював утримання сина, надавав останньому кошти на лікування та погасив його фінансові борги. На теперішній час ОСОБА_2 отримує невелику заробітну плату та має невиконані кредитні зобов`язання, на його утриманні знаходяться хвора матір і вагітна дружина, внаслідок чого він неспроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. До того ж, ОСОБА_1 не мала права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Суд не врахував майновий стан відповідача, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст. 46 Закону України від 1 липня 2014 року №1556-VII «Про вищу освіту»), який підлягав застосуванню, неправильно витлумачив норми ст.ст. 199, 200 СК України та не дотримався положень ст. 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру аліментів і часу їх присудження підлягає зміні.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі та мають двоє дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - які проживають з позивачкою.

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_3 навчається за рахунок державного бюджету у Навчально-науковому інституті будівництва та архітектури Національного університету водного господарства та природокористування (денна форма навчання). Термін завершення ним навчання - 30 червня 2020 року.

В період з 17 січня до 1 вересня 2019 року ОСОБА_3 перебував в академічній відпустці за станом здоров`я. З 2 вересня 2019 року ОСОБА_3 відновив навчання.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини.

Застосовані норми права

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За змістом ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Із положень ч. 1 ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України, норми якої в силу статті 201 СК України застосовуються до спірних правовідносин, визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1556-VII здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 досяг 18 років та продовжує навчання. Він не працює, переніс черепно-мозкову травму, проживає з матір`ю, ОСОБА_1 , і перебуває на її повному утриманні.

ОСОБА_2 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика - Україна» та має постійний дохід, однак, відповідач не надає належної матеріальної допомоги повнолітньому сину ОСОБА_3 .

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний утримувати сина, внаслідок чого з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на період навчання ОСОБА_3

Надані ОСОБА_2 письмові докази, зокрема, квитанції про перерахування коштів (а.с. 31-86) вказують на те, що протягом 2016-2018 років відповідач надавав ОСОБА_1 матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, як зазначила позивачка, така допомога носила мінливий (неперіодичний) характер і не забезпечувала усі потреби сина. При цьому ОСОБА_1 визнала, що ОСОБА_2 надавав кошти на лікування ОСОБА_3 і погасив усі фінансові борги сина.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він здійснює належне утримання сина ОСОБА_5 , внаслідок чого підстави для стягнення з нього аліментів у судовому порядку відсутні, є необґрунтованими.

За змістом ч. 3 ст. 199 ЦК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають дочка, син.

Оскільки повнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю, ОСОБА_1 , і перебуває на її утриманні, то остання вправі була звернутися до суду з даним позовом.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина не відповідають закону.

В цій частині рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Разом із тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції припустився помилки.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 отримує невелику заробітну плату та має невиконані кредитні зобов`язання, на його утриманні знаходиться хвора матір, а також неповнолітній син ОСОБА_4 , на якого відповідач сплачує аліменти за судовим рішенням.

У свою чергу, в справі відсутні достатні докази про створення ОСОБА_2 нової сім`ї та вагітність дружини.

Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , можливість одержання останнім матеріальної допомоги від матері, ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на повнолітнього сина у розмірі ⅛ частини його заробітку (доходу) на місяць.

Також суд неправильно визначив час, із якого мають стягуватися аліменти.

Аналіз ст. 46 Закону №1556-VII дає підстави для висновку, що академічна відпустка це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої програми, в тому числі за станом здоров`я.

Оскільки в розумінні ст. 199 СК України повнолітні дочка, син мають право на утримання від батьків лише на період навчання, то перерва у навчанні позбавляє їх права на отримання такої матеріальної допомоги.

На час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду ОСОБА_3 перебував в академічній відпустці та відновив навчання лише з 2 вересня 2019 року, тому саме з цієї дати ОСОБА_2 має сплачувати аліменти на утримання сина.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції неправильно визначив розмір аліментів і час їх присудження, тому в цій частині його рішення підлягає зміні.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Позов ОСОБА_1 заявлено з ціною, яка визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), його мало бути оплачено судовим збором за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в розмірі 768 грн 40 коп.(1921х0,4). Цей позов задоволено на 37,5% (100х⅛:⅓), а тому з ОСОБА_2 на користь держави слід присудити судовий збір у розмірі 288 грн 15 коп. за подання позову (768,40х37,5%).

За подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1 152 грн 60 коп.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, тобто на 37,5% (100-(100х⅛:⅕)), внаслідок чого йому має бути відшкодовано за рахунок держави 432 грн 23 коп. судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги (1152,60х37,5%).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року в частині розміру аліментів, часу їх присудження та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ⅛ частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 2 вересня 2019 року та до припинення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь держави (отримувач: Управління Державної казначейської служби України у Полонському районі, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993254, рахунок UA6022362, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: *;101; судовий збір, Полонський районний суд Хмельницької області, код класифікації доходів 22030101) 288 гривень 15 копійок судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 432 гривні 23 копійки судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Дідек М.Б.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50