КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А.,Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника Органу опіки

та піклування виконавчого комітету

Білоцерківської міської ради Кузьміної Я.А.,

представників Уповноваженого

ВР України з прав людини Бабенко Ю.М., Ларіної Т.О.,

Палащини О.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_4 та адвоката Коннової Ніни Іванівни, поданої від імені та в інтересах ОСОБА_4 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2020 року по цивільній справі за заявою Білоцерківського психоневрологічного інтернату в інтересах Скринської Альони Вікторівни, заінтересовані особи: Білоцерківський психоневрологічний інтернат, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денисова Людмила Леонтіївна, ОСОБА_4 , про поновлення цивільної дієздатності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2013 року ОСОБА_2 було визнано недієздатною, встановлено опіку над нею з боку її матері - ОСОБА_6 .

Разом з тим, у листопаді 2019 року ОСОБА_2 , за сприянням Білоцерківського психоневрологічного інтернату, звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про поновлення їй цивільної дієздатності, оскільки вона не потребує опіки, її стан покращився, вона усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, має бажання навчатися, працювати, прагне повернутися в своє помешкання, де проживала з народження разом з матір`ю, яка померла.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2020 року заяву задоволено. Скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8916/13-ц від 02.10.2013 року про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення над нею опіки. Поновлено в цивільній дієздатності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , та припинено опіку над ОСОБА_2 . Зобов'язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради розглянути питання щодо встановлення соціального супроводу над ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 186-189).

В апеляційних скаргах ОСОБА_4 та адвокат Коннова Н.І., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Так, в обгрунтування доводів своїх апеляційних вказували, що ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги в якості належного доказу Висновок судово-психіатричної експертизи № 26-ц від 15.01.2020 року, адже вказаний висновок навпаки чітко вказує, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад - легку розумову відсталість, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому, вважають, що ані покази свідка ОСОБА_7 , ані пояснення заінтересованих осіб не можуть бути доказами при вирішенні питання про поновлення дієздатності, оскільки вказані особи не мають спеціальних знань для визначення психічного стану ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 196-199, 205-207).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 1, а.с. 213, 214).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.09.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Коннової Н.І. залишено без руху (т. 1, а.с. 215, 216).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Коннової Н.І. та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т.2, а.с. 11, 12).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.10.2020 року справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та його представника призначено до розгляду (т. 2, а.с. 35, 36).

Заінтересована особа ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники Білоцерківського психоневрологічного інтернату, представника Скринської А.С., Органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Уповноваженого ВР України з прав людини у судовому засіданні щодо задоволення апеляційних скарг заперечували, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою МСЕК № 360662 ОСОБА_2 з 01.07.2007 року встановлена 2 група інвалідності з дитинства, довічно.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2013 року по справі № 357/8916/13-ц ОСОБА_2 було визнано недієздатною та було призначено її опікуном матір - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до путівки № 94 на влаштування до психоневрологічного інтернату ОСОБА_2 з 19.06.2019 року було зараховано до особового складу підопічних Білоцерківського психоневрологічного інтернату.

У відповідності до рішення Білоцерківської міської ради від 13.08.2019 року за № 611 про розгляд заяви звернення колективу працівників Критого ринку м. Біла Церква щодо ОСОБА_2 , яку рішенням суду було визнано недієздатною, адміністрації Білоцерківського психоневрологічного інтернату рекомендовано звернутися до суду із заявою про скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_2 , яка визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану.

Зі змісту виписки з огляду лікаря-психіатра Білоцерківського психоневрологічного інтернату від 12.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 має діагноз: Легка розумова відсталість, основний тип дефекту. В зв`язку з відсутністю функціональних порушень (емоційно вольової нестійкості) основного захворювання лікування лікаря-психіатра не потребує.

На підставі вищевказаного, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 звернулася з заявою про поновлення цивільної дієздатності, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2019 року була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза для встановлення психічного стану ОСОБА_2 .

Заперечуючи щодо скасування рішення про позбавлення ОСОБА_2 цивільної дієздатності, ОСОБА_4 посилався на те, що оскільки Висновок судово-психіатричної експертизи № 26-ц від 15.01.2020 року чітко вказує, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад - легку розумову відсталість, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підстави, передбачені ст. 42 ЦК України та ст. 300 ЦПК України для поновлення ОСОБА_2 цивільної дієздатності, відсутні.

Так, як передбачено ст. 42 ЦПК України, за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 300 ЦПК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 своєї постанови "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" від 28.03.1972 року за № 3 (із змінами та доповненнями), в справах про поновлення дієздатності є обов'язковим проведення судово-психіатричної експертизи, яка призначається за ухвалою судді. Громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання.

Отже, виходячи з вищенаведеного, можна дійти висновку, що поновлення дієздатності можливе не лише при встановленні факту повного видужання людини, а й у випадку поліпшення стану її здоров'я.

Як вбачається, підставою для позбавлення ОСОБА_2 дієздатності слугувало те, що згідно з висновком судово-психіатричної експертної комісії від 20.08.2013 року ОСОБА_2 страждає на стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступені вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю (МКХ-10, F70.1), тому вона не може усвідомлювати свої дій та керувати ними.

Водночас, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради "Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання" від 15.01.2020 року за № 26-ц під час проведеного обстеження у ОСОБА_2 було виявлено: примітивність суджень, обмеженість словникового багажу, конкретний характер мислення, недорозвиненість понятійного мислення, критичних здібностей та інтелектуальну недостатність, що відповідають легкій розумовій відсталості. Ступінь цих розладів такий, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не позбавляє її цієї здатності. Емоційно-вольової нестійкості, іншої симптоматики, яка б свідчила про декомпенсацію її психічного стану, не виявлено.

За вказаних обставин, а також враховуючи поліпшення психічного стану підекспертної протягом останніх років, соціальну адаптованість, відсутність проявів емоційної нестійкості, комісія прийшла до висновку, що за своїм психічним станом ОСОБА_2 на даний час може, але не повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також, у відповідь на поставлені ухвалою суду питання, вказано, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад - легку розумову відсталість (F 70.0 за МКХ-10), який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_2 може, але не повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1, а.с. 65-67).

Крім того, як вже зазначалося вище, вищевказаний висновок експертизи також підтверджується й випискою з огляду лікаря-психіатра Білоцерківського психоневрологічного інтернату від 12.11.2019 року, згідно з якою ОСОБА_2 має діагноз: Легка розумова відсталість, основний тип дефекту. В зв`язку з відсутністю функціональних порушень (емоційно вольової нестійкості) основного захворювання лікування лікаря-психіатра не потребує.

За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи жодних доказів на підтвердження того, що поведінка й вчинки ОСОБА_2 становлять загрозу їй чи оточуючим, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та правильного висновку про доведеність факту поліпшення у ОСОБА_2 психічного стану протягом останніх років і вона на даний час може, хоч й не повною мірою, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також, слід зазначити, що, дійсно, як встановлено чинним законодавством, у даних категоріях справ вирішальне значення для встановлення наявності або відсутності підстав для поновлення дієздатності має висновок судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення стану здоров'я особи або її видужання.

У свою чергу, згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групу доказів).

При цьому, відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має заздалегіть встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта про те, що пояснення заінтересованих осіб та покази свідків є неналежними доказами у даній справі колегія суддів відхиляє, адже у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України вони підлягають оцінці судом у їх сукупності разом із іншими доказами, зокрема із висновком експертизи.

Більш того, слід зазначити, що як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, всі учасники справи, окрім ОСОБА_4 та його представника, надали ОСОБА_2 позитивну характеристику, зокрема зазначали, що вона нормально, врівноважено, адекватно все сприймає та повністю за собою доглядає.

Також, як пояснив представник інтернату, ОСОБА_2 жодних ліків, окрім заспокійливих, не приймає, проживає в інтернаті, але повністю собою опікується, прибирає, прасує, готує їжу. У спілкуванні стабільна, з оточуючими поводиться гарно, з дівчатами по кімнаті перебуває у дружніх стосунках, жодних зауважень не має.

За вказаних обставин, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

До того ж, слід зауважити, що у відповідності до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та адвоката Коннової Ніни Іванівни, поданої від імені та в інтересах ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2020 року по цивільній справі за заявою Білоцерківського психоневрологічного інтернату в інтересах Скринської Альони Вікторівни, заінтересовані особи: Білоцерківський психоневрологічний інтернат, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Денисова Людмила Леонтіївна, ОСОБА_4 , про поновлення цивільної дієздатності - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська