справа №176/2485/19
провадження №2/176/86/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05 лютого 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з Бабенко Г.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності разом з її чоловіком ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_4 . Приватна спільна часткова власність становить 1/3 частину на кожного. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі, але не проживає в ній з 14.12.2010 року, співвласником не є, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація останнього мала лише формальний характер. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює для неї та інших співвласників перешкоду у користуванні майном. Так, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Оскільки відповідач довгий час не проживає у зазначеній квартирі, а реєстрація мала лише формальний характер, то витрати по утриманню квартири він не несе. Також, реєстрація відповідача унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що ОСОБА_3 є її колишнім зятем, дочка з ним розлучилася та давно не проживає. В 2010 році вони зареєстрували відповідача в зазначеній квартирі, однак він ніколи там фактично не проживав.

Відповідач ОСОБА_3 , який викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з`явився, відзиву щодо позову не надав.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб, передбачений законом, та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності №5009 від 18.08.1994 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності (а.с.7).

Відповідно до Технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 Води зареєстрована міським комітетом приватизації на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №5009 (а.с.8).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1/1-5556, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , окрім позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані проживаючими ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

З акту про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідченого свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з 14.12.2010 року, фактично не проживає (а.с.10).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству із позивачкою з 1978 року. Зазначила, що ОСОБА_3 ніколи не мешкав в сім`ї ОСОБА_10 , вона його ніколи не бачила, його речей в їх квартирі немає. Про перешкоди у користуванні вказаною квартирою, які могли чинитись відповідачу, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є сусідкою позивачки з 1980 року. Відповідач колись був зятем позивачки, однак на даний час дочка ОСОБА_1 розлучилась із ним. Даною квартирою відповідач ніколи не користувався, його речей в квартирі немає. Про перешкоди у користуванні вказаною квартирою, які могли чинитись відповідачу, їй не відомо.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ,посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Повний текст рішення складено 06.02.2020 року.

Суддя К.А. Гусейнов