Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2332/20
Провадження №: 2/332/1341/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що у 1986 році, ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької ради народних депутатів видано обмінний ордер на жиле приміщення на квартиру АДРЕСА_1 . У 1986 р. на ім`я ОСОБА_1 було оформлено особистий рахунок з того часу позивачі є відповідальними квартиронаймачами, постійно там проживають та значаться зареєстрованими. Вказана квартира не є приватизованою. Окрім позивачів на теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 значиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_3 , яка з 2005 року не проживає у вказаній квартирі, не користується нею та не надає коштів на оплату комунальних послуг. Через реєстрацію відповідача в квартирі за вказаною адресою, у позивачів виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів, які нараховуються але не споживаються відповідачем, чим об`єктивно порушуються права позивачів, оскільки вони утримують квартиру, у зв`язку із вищевикладеним, позивачі просять визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 це її дочка, з 2005 року вона не проживає за адресою АДРЕСА_2 , оскільки забрала всі свої речі і добровільно переїхала мешкати до чоловіка.
Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 яка є сусідкою позивачів. Свідок суду пояснила, що її сусіди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають за адресою АДРЕСА_2 . відповідач ОСОБА_3 , це старша дочка позивачів, у 2006 році вона добровільно переїхала мешкати до чоловіка, з того часу ОСОБА_4 її не бачила.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивачів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачів та свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відповідальними квартиронаймачами квартири АДРЕСА_1 , на підставі обмінного ордеру № 273 виданого 21.01.1986 р. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради на житлове приміщення на ім`я ОСОБА_1 (а.с.7). Вказана квартира не приватизована. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8).
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг № 2278_01-71 від 21.09.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 21.02.1986 р. по теперішній час (а.с. 12). У 2005 році відповідач ОСОБА_3 за власним бажанням виїхала з квартири, з того часу у спірній квартирі не проживає та не користується нею. Будь-яких витрат по утриманню квартири відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує. Вказаний факт підтверджується актом про не проживання від 15.09.2020 року видний головою квартального комітету № 51 ОСОБА_5 (а.с. 9), а також поясненнями свідка ОСОБА_4 .
Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що в випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України). Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 є членом сім`ї основного наймача спірної квартири, як його дочка, і саме з цих підстав вона була зареєстрована в спірній квартирі.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованою, але фактично в ній не проживає, у позивачів виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуються з урахуванням її реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі понад 15 років, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, вона відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнана такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.
Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 статті 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу. Втратила до цього житла будь-який інтерес, житлово-комунальні послуги вони не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачами перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачами і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких остання змушена була виселитися із спірного житла та не проживати у ньому протягом такого тривалого періоду часу. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчить про те, що вона втратила інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим вона може бути визнана такою, що втратила право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, не надала відзиву на позов та не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, що спростовують доводи позивачів і надані ними докази в обґрунтування позовних вимог.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020 року.
Суддя Р.В.Сінєльнік