ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретарів - Кушнір М.В., Омельчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Вознесенський відділ ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) головний державний виконавець Святченко Є.В., третя сторона (боржник) ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Святченко Євгенії Вікторівни, щодо визначення суми заборгованості по стягненню аліментів зазначених у розрахунку заборгованості від 03.03.2020 року в рамках примусового виконання судового наказу №2-н/381/1/20, виданого 21.01.2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області та визнати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03.03.2020 року неправомірним, а також зобов`язати головного державного виконавця обчислити розмір заборгованості по аліментах з урахуванням наданої інформації про доходи ОСОБА_2 , а саме визначити розмір аліментів за місяць у розмірі 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою від 22 квітня 2020 року вищевказану скаргу залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Літвінова О.В. задоволено. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.08.2020, вказану справу було розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевській Л.М.

Ухвалами суду призначено слухати скаргу в режимі відеоконференції з Приморським районним судом м. Одеси, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, Київським апеляційним судом.

18.08.2020 року суб`єктом оскарження - Вознесенським відділом ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) головним державним виконавцем Святченко Є.В. подано заперечення на скаргу, відповідно до якої просила в задоволенні скарги відмовити з тих підстав, що у заяві ОСОБА_1 про прийняття судового наказу до виконання від 03.02.2020 року зазначено, що боржник ОСОБА_2 працює помічником капітана на іноземних морських суднах та його дохід складає 5000-1000 доларів США у місяць. В підтвердження даної інформації були надані відомості виплати заробітної плати за 2018 рік. Відповідно до вказаного рішення суду аліменти па дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають стягненню у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Тобто у даному рішенні суду чітко зазначено, з якого саме періоду утворилась заборгованість, а саме з 01.11.2019. В надісланих матеріалах справи були відомості щодо отримання заробітної плати боржником за 2018 рік, а за період з 01.11.2019 про отримані боржником доходи документи стягувачем надані не були. У матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні підтверджуючі документи за 2019 рік про працевлаштування боржника та його доходи, що він отримав на території України, або в іншій країні. Також зазначила, що боржником ОСОБА_2 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 року на адресу виконавчої служби було надано декларацію про доходи та маймо боржника за 2019 рік, де у розділі місце роботи: зазначено, що ОСОБА_5 тимчасово не працює. Також у розділі ІІ де зазначаються відомості про доходи боржника в тому числі отримані за межами України зазначено, що такі доходи відсутні. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження наявні відповіді з пенсійного фонду, де зазначено що інформацію про працевлаштування боржника не знайдено. Розрахунок державного виконавця від 03.03.2020 має відомості, що розмір заборгованості станом на 01.03.2020 (борг) складає 11 082 гривень, дана заборгованість погашена та перерахована на рахунок стягувача. Тому вважає, що державним виконавцем вірно застосовані норми законодавства при обчисленні розміру заборгованості по аліментам.

Ухвалою від 27.10.2020 року у задоволенні клопотання представника скаржника ОСОБА_3 про витребування доказів відмовлено.

09.11.2020 року представником боржника ОСОБА_2 адвокатом Чумаченко С.О. подано заперечення на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, тому такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеним відповідним процесуальним законом. За таких обставин, вважає, що оскарження дій державного виконавця у разі незгоди із складеним розрахунком заборгованості в рамках виконавчого провадження не є належним способом захисту прав. Також зазначив, що підставою незгоди з розрахунком державного виконавця є твердження стягувача, що ОСОБА_2 є моряком та працює на суднах закордонного плавання, однак стягувачем нічим ці доводи не підтверджені.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтримала вимоги скарги просила їх задовольнити.

Головний державний виконавець Вознесенського відділу ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Святченко Є.В. проти задоволення скарги заперечувала.

Представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_7 проти задоволення скарги заперечував, оскільки скарга є необґрунтованою.

Суд, заслухавши осіб, які брали участь в судовому розгляді скарги, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Вознесенському відділі ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження №61431895, відкрите на виконання судового наказу № 2-н/381/1/20 від 21.01.2020, який виданий Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження 61431895, копії яких надані державним виконавцем, заборгованість у ОСОБА_2 виникла саме з 01.11.2019.

Головним державним виконавцем Святченко Є.В. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №61431895 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на 01.03.2020 складає 11274,10 гривень (з 11.2019 по 02.2020).

В матеріалах заяви ОСОБА_4 про прийняття судового наказу № 381/4031/19 виданого 21.01.2020 Фастіським міськрайонним судом, мітяться відомості щодо отримання заробітної плати боржником ОСОБА_2 за 2018 рік, а за період з 01.11.2019 про отримані боржником доходи документи стягувачем надані не були.

У матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні підтверджуючі документи за 2019 рік про працевлаштування боржника та його доходи, що він отримав на території України, або в іншій країні.

Суд також звертає увагу, що в змісті судового наказу, не зазначено взагалі жодних відомостей щодо місця роботи ОСОБА_2 , а отже вони не були зазначені ОСОБА_4 при подачі заяви до суду.

Державним виконавцем доведено документально, що боржником ОСОБА_2 після отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 року на адресу виконавчої служби було надано декларацію про доходи та маймо боржника за 2019 рік, де у розділі місце роботи: зазначено, що ОСОБА_2 тимчасово не працює. Також у розділі ІІ де зазначаються відомості про доходи боржника, в тому числі отримані за межами України зазначено, що такі доходи відсутні.

Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження наявні відповіді з пенсійного фонду, де зазначено що інформацію про працевлаштування боржника не знайдено. Розрахунок державного виконавця від 03.03.2020 має відомості, що розмір заборгованості станом на 01.03.2020 (борг) складає 11082 гривень, дана заборгованість погашена та перерахована на рахунок стягувача (а.с.28-30 т.2).

Отже, суд з урахуванням викладеного дійшов висновку, що державний виконавець діяв в межах ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195 СК України регламентують, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що у межах виконавчого провадження виник спір між стягувачем та боржником щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір, відповідно до закону, підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Саме така позиція висловлена Верховним судом в постанові Касаційного цивільного суду від 06.06.2018 у справі № 756/13754/14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74630110), Дайджест судової практики Верховного Суду у спорах, що виникають на стадії виконання судових рішень, лист від 01.08.2019.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом в постанові від 30.08.2018 в справі № 2-191/2005, від 04.09.2019 в справі № 399/343/17-ц.

ОСОБА_4 , як свідчать матеріали справи, такого позову на момент розгляду справи судом, не пред`являла.

Тому, суд приходить до висновку, що оскільки спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, вимоги скарги ОСОБА_4 є такими, що не підлягають вирішенню в порядку контролю за виконанням судових рішень.

Керуючись ст. ст. 259-261, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Вознесенський відділ ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) головний державний виконавець Святченко Є.В., третя сторона (боржник) ОСОБА_2 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 24.12.2020 року.

Суддя Л.М.Ковалевська