ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9798/19
провадження № 2/753/2147/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Сирбул О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Демченко Марини Олександрівни, ОСОБА_2 , треті особи: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київська міська рада, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Демченко Марини Олександрівни, ОСОБА_2 , треті особи: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київська міська рада, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У лютому 2020 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), номер запису про право власності: 29793343, внесений 28.12.2018 року державним реєстратором Демченко Мариною Олександрівною, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ;

- накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :90:911:0136, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0453 га.

Обґрунтувуючи заяву тим, що предметом вказаного позову є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 .

28 грудня 2018 року державний реєстратор ОСОБА_3 , Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ, зареєструвала право власності за ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 не на підставі розпорядчого нормативного документу Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, а за підробленим листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Зазначений Департамент КМДА не наділений повноваженнями щодо присвоєння поштових адрес, домоволодіння, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам або багатоквартирним житловим будинкам.

Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 05.02.2019 №055-1241 надано інформацію, що механізм надання поштових адрес в м. Києві визначено Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 (далі - Положення) та Тимчасовим порядком присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2011 №1094.

Згідно п. 4.16. Положення присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодіння, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації.

Присвоєння поштових адрес іншим об`єктам нерухомого майна здійснюється наказом Департаменту.

У Реєстрі адрес, розробленому в м. Києві згідно із Положенням, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси АДРЕСА_1 .

Лист Департаменту містобудування та архітектури про Реєстр адрес від 22.11.2018 №055-15426, виданий за зверненням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та стосується можливості присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомості розташованим по АДРЕСА_4 у разі звернення у порядку, визначеному Положенням, і жодним чином не стосується об`єктів на АДРЕСА_1.

Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація листом від 01.02.2019 №101- 1006/03 повідомила, що згідно з делегованими повноваженнями районним в місті Києві державним адміністраціям, керуючись пунктами 4.16.-4-18. Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві» Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, розглядає заяви отриманні через районний дозвільний центр надання адміністративних послуг та видає розпорядження про присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна, а саме: багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам - виключно, на підставі позитивного висновку Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У встановленому законодавством порядку громадянка ОСОБА_2 через Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про присвоєння поштової адреси «вулиця Малоземельна, 3-Н» до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації не зверталася, відповідно питання стосовно присвоєння поштової адреси не розглядалося.

Таким чином, державний реєстратор Демченко М.О. порушила вимоги пунктів 4.16, 4.18 Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 року №337/9394 та частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно яких документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Фактично вказаний будинок знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_5 (яка на даний час має кадастровий номер: :90:911:0136) і обліковується як міські землі, не надані у власність чи користування.

У грудні 2018 року до Дарницького районного суду м. Києва позивачем подано позов до Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 , про визнання права власності на будівельні матеріали, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 прошу суд визнати за мною, як єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд (№1, 2) та знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_5 , яка обліковується як міські землі, не надані у власність чи користування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року за вказаним позовом відкрито провадження по цивільній справі №753/438/19, провадження №2/773/3788/19.

Таким чином, позивач має правомірні очікування щодо визнання за ним, як єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку (літ.А), прибудови (літ. а), прибудови (літ. а.1), сарая (літ. Б), убиральні (літ. В), господарських споруд ( №1, 2) та знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_5 , яка обліковується як міські землі, не надані у власність чи користування, оскільки мною дотримано процедури прийняття спадщини.

Однак, незаконна реєстрація за ОСОБА_2 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 позбавляє права власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які використані в процесі будівництва і існують у вигляді житлового будинку.

На даний час відповідач по справі ОСОБА_2 вчиняє дії, які вказують на її намір відчужити вказаний будинок.

Так, ОСОБА_2 на підставі незаконного запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) подала до Департаменту земельних ресурсів Київської міської адміністрації технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :90:911:0136, площею 0,0453 га з метою незаконної приватизації зазначеної земельної ділянки.

На зазначене вказує лист Департаменту земельних ресурсів Київської міської адміністрації від 11 грудня 2019 року за №05716-23241 на ім`я ОСОБА_2 , в якому зазначено, що Департаментом розглянуто технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) адреса АДРЕСА_1 , Кадастровий номер :90:911:0136 Площа, га Вид права 0,0453 власність, цільове використання для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, заявник ОСОБА_2 , кадастрова справа №2 заяви 228317843.

За результатами розгляду зазначених документів та матеріалів, Департамент вважає за можливе внесення відповідних відомостей до міського земельного кадастру.

Невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки є вагомі підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 не дочекавшись рішення суду, щодо позовної заяви має намір вчинити незаконні дії, щодо будинку тому позивач змушений звернутись із заявою про забезпечення позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликались.

Суддя дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наступне.

Згідно правил статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Суддя вважає, що будь-які дії стосовно реалізації майна можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду .

Таким чином, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраних позивачем видів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню та забезпеченю позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви щодо заборони відчуження на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_1 , суддя не знаходить підстав для задоволення, так як є похідною вимогою, оскільки накладення арешту виключає можливість відчуження та реалізацію вищезазначеного нерухомого майна.

Крім того, інша частина заяви про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :90:911:0136, за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0453 га. також не може бути задоволена судом, оскільки даний обраний позивачем вид забезпечення позову є невиправданим, та не співмірним із заявленими позивачем вимогами, так як предметом вказаного спору є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 .

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву-задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000), який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для ознайомлення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: