н/п 2/490/70/2020 Справа № 490/126/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
УХВАЛА

15 січня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - ГУ ДК України Миколаївської області про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з ГУ ДК України Миколаївської області з рахунку Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції 40000,00 грн. на його користь, в якості компенсації за завдану шкоду.

Разом з тим, в провадженні судді Гуденко О.А. перебувала цивільна справа № 490/10147/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області , третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, в якому просив суд стягнути з ГУ ДК України Миколаївської області з рахунку ГУНП в Миколаївській області кошти у сумі 40 000 грн на його корить в якості компенсації за завдану шкоду, яка складається з реальних збитків : 29900 грн вартості втраченого товару, 3000 грн витрат на винаймання іншого транспортного засобу , 864 грн платежу за послуги спеціального майданчику, а також 6236 грн моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.12.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області , третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Управління патрульної поліції Миколаївської області.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Беручи до уваги, що суддею Гуденко О.А. ухвалено рішення по справі , де учасниками справи були такі самі особи, і предметом позову були ті самі правовідносини сторін і предметом доказування були ті мсамі осбтавини, тобто розгляд даної справи суддею Гуденко О.А. не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за такого суддя Гуденко О.А. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/126/20

Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи №490/126/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - ГУ ДК України Миколаївської області про відшкодування шкоди.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко