Провадження № 2/229/616/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживача,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в якій просить суд зобов`язати відповідача скасувати заборгованість за спожитий газ станом на 16 листопада 2013 року (особистий рахунок № НОМЕР_1 ) у розмірі 21557,43 грн.; зобов`язати ПАТ «По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз» припинити незаконне ведення розрахунків за спожитий газ по особистому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 , померлого у 2012 році; зобов`язати ПАТ «По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз» включити ОСОБА_1 до реєстру споживачів природного газу у будинку АДРЕСА_1 , як нового абонента з яким підписано типовий договір про надання послуг з газопостачання від 21 жовтня 2014 року та відкритий особистий рахунок на його ім`я.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996р.«Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте в позовній заяві відсутнє таке обгрунтування позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України,ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»)

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Водночас, з позовної заяви вбачається, що 21 жовтня 2014 року між виконавцем публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Дружківського УГГ та споживачем ОСОБА_2 було укладено безстроковий типовий договір про надання споживачу та членам його сім`ї послуг з постачання природного газу у будинок АДРЕСА_1 .

Проте, суду не надано доказу (документів), що підтверджують повноваження представника ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах та від імені ОСОБА_1 на момент укладання типового договору.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Нормою частини 5 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з копією паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2008 року, ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за тією ж адресою.

Представник позивача ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за тією ж адресою.

Докази, які підтверджують місце реєстрації ОСОБА_2 , суду не додано.

Частиною 6 ст. 175 ЦПК України вказано, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позовна заява не містить посилання на норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п.10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві зазначаються підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позовна заява про захист прав споживача не містить інформацію про факт (звернення або не звернення) до суду з аналогічним позовом. Цей факт він повинен був відобразити у своєму позові.

Вищевказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали протягом встановленого строку, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд,

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживача залишити без руху.

Представнику позивача ОСОБА_2 надати строк для усунення недоліків, який складає п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Представнику позивача ОСОБА_2 усунути недоліки, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною і буде повернута представнику позивачева.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею оскарженню не підлягає.

Суддя: О. М. Грубник