Провадження № 2/243/732/2020
УХВАЛА

про забезпечення позову

13 січня 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 . Забезпечення позову необхідно в зв`язку з тим, що відповідач зможе розпорядитися своєю власністю, щоб уникнути виконання судового рішення. Зважаючи на це, у випадку позитивного вирішення справи за його позовом виконання рішення буде ускладнене.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виникли спірні відносини з приводу стягнення коштів у зв`язку з набуттям їх без достатньої правової підстави.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.12.2019 року № 192769702, власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 12 грудня 2019 року 3 4, вбачається, що 17 липня 2015 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені від 12 грудня 2019 року № 5, вбачається, що 05 травня 2018 року ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За приписами ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав, свобод та законних інтересів.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно із п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача стосовно того, що не вжиття таких заходів забезпечення позову як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Оскільки позивач в своїй заяві про забезпечення позову не обґрунтував необхідність забезпечення свого позову та не надав жодних належних доказів того, що відповідач має намір відчужити частку квартири.

Викладене у заяві позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є лише припущенням позивача щодо можливого розпорядження ОСОБА_2 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Також заявником в порушення положень п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не вказано у заяві про забезпечення позову про позиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, на виконання п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України стороні позивача слід надати суду дані про вартість 1/5 частини квартири, на який має бути накладений арешт, для забезпечення співмірності заходу забезпечення позову розміру звалених позовних вимог, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем визначено ціну позову у розмірі 78693,70 грн., натомість вартість 1/5 частини квартири на яку просить накласти арешт позивач не зазначає.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

Вказана інформація є обов`язковою для зазначення її у заяві про забезпечення позову у відповідності до положень ст. 151 ЦПК України, і за таких обставин заява про забезпечення позову не може бути прийнята судом та розглянута по суті, й підлягає поверненню заявнику на підставі положень ст.ст. 151, 153 ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна