Ухвала

06 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 496/2439/14

провадження № 61-2326ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності, договорів дарування недійсними та скасування реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у вищезазначеній справі.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року складено 25 листопада 2019 року.

Відповідно до вимог статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 3 статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, останній день касаційного оскарження зазначеного судового рішення припадав на 26 грудня 2019 року (25 грудня 2019 року - середа, святковий день).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана через поштове відділення та згідно з відміткою на конверті відправлена до Верховного Суду 27 січня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Разом із касаційною скаргою від заявника надійшло клопотання, в якому він просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, посилаючись на те, що особисто не приймав участі під час розгляду справи апеляційним судом, його інтереси представляв адвокат Бугаєнко О. В., який не повідомив його про результат розгляду апеляційної скарги. Крім того, заявник вказує, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційний суд надіслав йому за адресою місця реєстрації, однак в матеріалах справи було зазначено адресу його фактичного місця проживання. Постанову апеляційного суду він отримав особисто в канцелярії суду першої інстанції на підставі поданої заяви 08 січня 2020 року.

На підтвердження викладених обставин заявником надано копію заяви про видачу копії судового рішення, яка подана до Біляївського районного суду Одеської області та зареєстрована за вх. № 110/20, з якої вбачається, що копію оскаржуваних рішень ОСОБА_1 отримав 08 січня 2020 року.

Однак, при цьому будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження посилань щодо надсилання апеляційним судом копії постанови за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 , а також щодо зазначення в матеріалах справи адреси його фактичного місця проживання заявником до клопотання не долучено.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Наведені заявником обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки на їх підтвердження не надано належних письмових доказів.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявникові необхідно надати докази на підтвердження наведених ним обставин пропуску строку на касаційне оскарження.

Необхідно зазначити, що апеляційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року було подано саме заявником ОСОБА_1 , а тому останній повинен був цікавитись рухом справи.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Крім того, вимоги касаційної скарги викладено заявником не конкретизовано.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, однак при цьому не зазначає наслідків розгляду касаційної скарги.

Так, відповідно до частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко