Справа № 185/7522/17
Провадження № 2/185/186/20
У Х В А Л А

17 січня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства "Конкурент" до ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України , Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , Старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ломаєвої Суреї Мустафаєвни , ОСОБА_2 , третя особа: Старший державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Панасенко Анатолій Леонідович, про стягнення збитків,

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначена вище цивільна справа.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив відвід головуючому судді з підстав недовіри. В обґрунтування заяви зазначив, що головуючим суддею було безпідставного відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів та те, що йому у розмові з представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 стали відомі відомості, які свідчать про неупередженість судді.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримав заяву про відвід із зазначених підстав та також заявив про наявність недовіри до дій головуючого.

Кіджау М.О. підтримав свого представника та його заяву про відвід головуючому з тих же підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви про відвід та пояснив суду, що повідомлені представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 відомості не відповідають дійсності і підстав для відводу немає.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування своєї заяви про відвід відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначає про незгоду з процесуальними діями головуючого, а також посилається на відомості, повідомлені йому зі слів представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , що у своїй сукупності викликає недовіру головуючому.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в обґрунтування недовіри головуючому з підстав отримання відомостей від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 не підтверджені жодними доказами, а сам ОСОБА_4 зазначає про невідповідність дійсності цих пояснень ОСОБА_3 .

Проте, заява про відвід підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію.

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися, але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу). За принципом, неодноразово викладеним у рішеннях ЄСПЛ, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру.

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Так, з пояснень представника позивача ОСОБА_5 , у нього також є сумніви в неупередженості судді та він також підтримав заяву про відвід, заявлену представником відповідача. Тобто, хоча це і нічим не підтверджується, у представників обох сторін виникли сумніви у неупередженості судді.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід з метою недопущення наявності сумнівів у обох сторін щодо неупередженості судді при розгляді даної справи, оскільки не задоволення такої заяви може сприйматися сторонами як порушення їх прав.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 259, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відвід головуючому судді Перекопському М.М.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя М. М. Перекопський