Справа № 2-2728/10
Провадження № 6/638/7/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля. 10.10.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» укладено договір факторингу. 29.11.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» укладено договір факторингу та 29.11.2019 року між ТОВ «Фінасова компанія «Карточка плюс» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, заявник та представник ПАТ «ОТП Банк» надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, прийшов до наступного.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.11.2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №ML 700/1182/2008 від 29.05.2008 року. По справі виданий виконавчий лист №2-2728/10 та постановою державного виконавця від 12.02.2015 року відкрито виконавче провадження №46497658. За договором про відступлення право вимоги №29/11/2019 від 29.11.2019 року ТОВ «Фінасова компанія «Карточка плюс» відступає ОСОБА_1 право вимоги за кредитним договором №ML 700/1182/2008 від 29.05.2008 року укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Так, не всі фінансові установи можуть надавати кредити, оскільки законодавство України встановлює для фінансових установ спеціальну правосуб`єктність і можливість здійснення лише декількох видів діяльності, які є виключними для фінансових установ. Відповідно до діючого законодавства України кредити в Україні на підставі виданих ліцензій можуть надавати тільки дві фінансові установи - банки та кредитні спілки. Статті 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначають перелік банківських операцій. При цьому слід зазначити, що положення параграфа 2 глави 71 Цивільного кодексу України стосуються тільки операцій по наданню грошових коштів кредитодавцем позичальнику. Всі інші операції віднесені Законом України "Про банки та банківську діяльність" виключно для дотримання певних адміністративних вимог, які висуваються Законом України "Про банки та банківську діяльність" та окремими нормативними актами Національного банку України. Так, ст. 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлює обов`язок банків при наданні кредитів та здійсненні інших операцій, які віднесені до кредитних, перевіряти кредитоспроможність позичальників. В залежності від кредитоспроможності позичальника встановлюється, яку суму коштів зобов`язаний зарезервувати банк для покриття можливих збитків від неповернення коштів позичальником. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Спеціальне законодавство, зокрема, закон України "Про банки та банківську діяльність" встановлюють ряд спеціальних вимог щодо банківського кредитування. В пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року N 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Зазначене висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року (справа № 909/968/16) та в постанові від 31.10.2018 року (справа № 465/646/11).

Згідно ст.263 ч.4 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відсутплення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фізичною особою.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 1054 ЦК України, ст. ст. 258, 260, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий