Справа № 545/1320/20
Провадження № 2/545/740/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: - Потетій А.Г.,

за участю секретаря: - Данко А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Регіональна філія «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Регіональна філія «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення заробітної плати посилаючись на те, що з 11.01.2001 року по 15.10.2019 року ОСОБА_1 був працевлаштований в Регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді машиніста крана (на залізничному ходу) 6 розряду відновного поїзду станції Полтава.

15.10.2019 року позивач звільнився за власним бажанням відповідно ст.38 Кодексу законів про працю України (наказ №649/ОС від 15.10.2019 року).

В січні 2020 року позивачу стало відомо про рішення Правління AT «Укрзалізниця» про виплату винагороди за підсумком роботи за 2018 рік.

24.02.2020 року, на письмове звернення Позивача до AT «Укрзалізниця» про нарахування та виплату винагороди, надійшов лист-відповідь (простим листом) за підписом Директора з управління персоналом та соціальної політики Козак Є.В. Листом підтверджено факт прийняття рішення Правління AT «Укрзалізниця» від 21.11.2019 року про виплату винагороди за підсумком роботи за 2018 рік у розмірі 50 відсотків посадового окладу (місячної тарифної ставки) (далі - Винагорода) та вказано, що виплата винагороди проводиться з дотриманням вимог, обумовлених розділом 9 Положення про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця», введеного в дію наказом AT «Укрзалізниця» від 27.04.2018 року №285 (в редакції наказу AT «Укрзалізниця» від 21.06.2019 року №418 (зі змінами), що є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками (далі - Положення).

Керуючись пунктом 9.19 Положення, комісією з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, для встановлення єдиного порядку в підрозділах філії, прийнято рішення щодо невиплати цієї винагороди працівникам філії, які звільнились з неповажних причин (пункт 9.16 Положення) протягом 2018-2019 років.

Так як позивач звільнився 15.10.2019 року за власним бажанням в виплаті відмовлено.

Позивачем 08.01.2020 року, з метою досудового врегулювання спору, направлено письмове звернення до АТ «Укрзалізниця» про нарахування та виплату винагороди.

24.02.2020 року надійшов лист-відповідь від АТ «Укрзалізниця», яким в задоволенні вимог відмовлено

Згідно пункт 3.2.24 Розділу «ЗОБОВ`ЯЗАННЯ УКРЗАЛІЗНИЦІ» Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки, дію якої продовжено на 2019 рік (з останніми змінами і доповненнями від 29.12.2018 року) (далі - Угода), серед іншого передбачено: «Виплачувати винагороду за підсумком роботи за рік згідно з Положенням, яке є невід`ємною частиною Галузевої Угоди».

За період з 11.01.2001 року позивачу щорічно здійснено виплати Винагороди, зобов`язання не виконано відповідачем лише за 2018 рік.

Позивач не ознайомлений з Положенням, введеним в дію наказом АТ «Укрзалізниця» від 27.04.2018 року №285, та змінами до Положення в редакції наказу АТ «Укрзалізниця» від 21.06.2019 року №418.

Відповідно статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно статті 32 Кодексу законів про працю України визначено, що ...про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці..., працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Статтею 103 Кодексу законів про працю України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно стаття 97 Кодексу законів про працю України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закон України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно Закон України «Про оплату праці» заробітна плата має наступну структуру: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно статтею 15 Закон України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно стаття 21 Закон України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 9 Закону України «Про колективні договори та угоди» передбачено, що Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Угода набирає чинності з дня її підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді.

Після закінчення строку дії угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено угодою.

Угода зберігає чинність у разі зміни складу, структури, найменування роботодавця, від імені якого укладено цю угоду.

У разі реорганізації підприємства колективний договір зберігає чинність протягом строку, на який його укладено, або може бути переглянутий за згодою сторін.

Усі працюючі, а також щойно прийняті на підприємство працівники повинні бути ознайомлені з колективним договором роботодавцем.

Сторони, що уклали угоду, повинні інформувати громадян через засоби масової інформації про зміни та доповнення до угоди та хід її реалізації і забезпечити розміщення тексту угоди у засобах масової інформації.

Статтею 14 Закону України «Про колективні договори та угоди», зміни і доповнення до угоди протягом строку її дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному угодою.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли, він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Рішенням Конституційного суду по справі №1-7/99 від 9 лютого 1999 року щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України визначено, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виплата Винагороди визначена пунктом 3.2.24 Галузевої Угоди, є зобов`язанням Укрзалізниці, наслідком домовленості сторін, а тому на вирішення Правління кожного року ставиться лише питання її розміру в відсотковому відображенні, який залежить від підсумків роботи за рік.

В нашому випадку, рішення про виплату Винагороди Правлінням АТ «Укрзалізниця» прийняте (21.11.2019 року), розмір винагороди (50 відсотків посадового окладу (місячної тарифної ставки)) встановлено.

З огляду на вищевикладене, позивача позбавлено заробітної плати у вигляді виплати у формі винагороди за підсумками роботи за 2018 рік, що передбачена Генеральною угодою, та рішенням прийнятим Правлінням АТ «Укрзалізниця» від 21.11.2019 року на підставі рішення Комісії з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, щодо невиплати винагороди за підсумком роботи за 2018 рік працівниками філії які звільнились з неповажних причин протягом 2018-2019 року - органу компетенція якого, щодо скасування рішень Правління сумнівна.

Рішенням Комісії з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, яке протирічить вимогам ст.58 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу України, позивача фактично позбавлено плати за виконану на підприємстві роботу в 2018 році.

В порушення вимог ст.ст.32, 103 Кодексу законів про працю України, якими визначено обов`язок повідомити працівника, не пізніше ніж за два місяці, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, не ознайомлений, як з Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця», введеного в дію наказом АТ «Укрзалізниця» від 27.04.2018 року № 285, так й з наказом АТ «Укрзалізниця» про внесення до нього змін від 21.06.2019 року № 418.

Позивач прохав визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, щодо невиплати цієї винагороди працівникам філії, які звільнились з неповажних причин (пункт 9.16 Положення) протягом 2018-2019 років та стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь не виплачену заробітну плати у формі винагороди за підсумками роботи підприємства за 2018 рік.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Чудненко В.М. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позові звернувши увагу суду на те, що підприємтсво на якому працював позивач отримало прибуток за 2018 рік а тому останній в обов`язковому порядку повинен був отримати винагороду за рік незалежно від того з яких підстав він звільнився з підприємства.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити з підстав викладених у відзиві. Так у відзиві на позов представника АТ «Укрзалізниця» посилались на те, що пунктом 9.19 Положення встановлено, що у разі звільнення працівника з неповажних причин, передбачених пунктом 9.16 Положення (до яких відносяться також звільнення за угодою сторін або за власним бажанням), рішення щодо виплати винагороди за попередній рік приймається комісією з питань оплати праці відповідного рівня.

Наказом регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» №21/Н від 15.01.2018 року «Про утворення в апараті управління регіональної філії комісії з питань оплати праці, її компетенції та організацію роботи» зі змінами, які введені наказом №244/Н від 01.07.2019, в апараті управління створена комісія з питань оплати праці.

Отже, керуючись повноваженнями, наданими пунктом 9.19 Положення, комісія з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за погодженням голови профспілкової організації управління Південної залізниці, заступника голови Дорпрофсожу протоколом № Н-17-1/25 від 18.11.2019 року, затвердженого директором філії 19.11.2019 року ухвалила наступне: колишнім працівникам філії, які звільнились протягом 2018-2019 років за підставами, переліченими у пункті 9.16 (неповажні причини), не виплачувати винагороду за підсумками роботи за 2018 рік.

Наказом Полтавської дирекції залізничних перевезень № 07 від 12.01.2018 року «Про створення Комісії з питань оплати праці виробничого підрозділу «Полтавська дирекція залізничних перевезень» було утворено та затверджено склад комісії з питань оплати праці в Полтавській дирекції залізничних перевезень».

Пунктом 1.1. наказу Полтавської дирекції залізничних перевезень № 473 від 28.11.2019 року «Про виплату винагороди за підсумками роботи за 2018 рік» та протоколом №61-ДНОТ засідання комісії з питань оплати праці виробничого підрозділу «Полтавська дирекція залізничних перевезень» від 28.11.2019 року за погодженням з головою профспілки дирекції, заступником голови Полтавського теркому профспілки визначено, що керуючись пунктом 9.19 Положення, комісією з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Південна залізниця» «Укрзалізниця» для встановлення єдиного порядку в підрозділах філії прийнято рішення щодо невиплати працівникам підрозділів філії, які звільнились за неповажними причинами, передбаченими пунктом 9.16 Положення, як протягом року, за який виплачується ця винагорода, так і на момент її виплати.

Оскільки позивач на підставі поданої заяви від 01.10.2019 року та згідно наказу від 15.10.2019 року №649/ОС звільнився 15.10.2019року за власним бажанням без зазначення обставин, що зумовлюють неможливість продовжувати його роботу, права на цю винагороду за 2018 рік він не має, всі інші належні виплати були здійсненні підприємтсвом в день звільнення своєчасно, в повному обсязі, без порушень чинного законодавства.

Суд, з`ясувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, з 11.01.2001 року по 15.10.2019 року ОСОБА_1 був працевлаштований в Регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді машиніста крана (на залізничному ходу) 6 розряду відновного поїзду станції Полтава.

15.10.2019 року позивач звільнився за власним бажанням відповідно ст.38 Кодексу законів про працю України (наказ №649/ОС від 15.10.2019 року).

В січні 2020 року позивачу стало відомо про рішення Правління AT «Укрзалізниця» про виплату винагороди працівникам за підсумком роботи за 2018 рік.

24.02.2020 року, на письмове звернення Позивача до AT «Укрзалізниця» про нарахування та виплату винагороди, надійшов лист-відповідь (простим листом) за підписом Директора з управління персоналом та соціальної політики Козак Є.В. Листом підтверджено факт прийняття рішення Правління AT «Укрзалізниця» від 21.11.2019 року про виплату винагороди за підсумком роботи за 2018 рік у розмірі 50 відсотків посадового окладу (місячної тарифної ставки) (далі - Винагорода) та вказано, що виплата винагороди проводиться з дотриманням вимог, обумовлених розділом 9 Положення про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця», введеного в дію наказом AT «Укрзалізниця» від 27.04.2018 року №285 (в редакції наказу AT «Укрзалізниця» від 21.06.2019 року №418 (зі змінами), що є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками (далі - Положення).

Наказом регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» №21/Н від 15.01.2018 року «Про утворення в апараті управління регіональної філії комісії з питань оплати праці, її компетенції та організацію роботи» зі змінами, які введені наказом №244/Н від 01.07.2019, в апараті управління створена комісія з питань оплати праці.

Наказом Полтавської дирекції залізничних перевезень № 07 від 12.01.2018 року «Про створення Комісії з питань оплати праці виробничого підрозділу «Полтавська дирекція залізничних перевезень» було утворено та затверджено склад комісії з питань оплати праці в Полтавській дирекції залізничних перевезень».

Пунктом 1.1. наказу Полтавської дирекції залізничних перевезень № 473 від 28.11.2019 року «Про виплату винагороди за підсумками роботи за 2018 рік» та протоколом №61-ДНОТ засідання комісії з питань оплати праці виробничого підрозділу «Полтавська дирекція залізничних перевезень» від 28.11.2019 року за погодженням з головою профспілки дирекції, заступником голови Полтавського теркому профспілки визначено, що керуючись пунктом 9.19 Положення, комісією з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Південна залізниця» «Укрзалізниця» для встановлення єдиного порядку в підрозділах філії прийнято рішення щодо невиплати працівникам підрозділів філії, які звільнились за неповажними причинами, передбаченими пунктом 9.16 Положення, як протягом року, за який виплачується ця винагорода, так і на момент її виплати.

Керуючись пунктом 9.19 Положення, комісією з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Південна залізниця» (протокол № Н-17-1/25 від 18.11.2019 року), для встановлення єдиного порядку в підрозділах філії, прийнято рішення щодо невиплати цієї винагороди працівникам філії, які звільнились з неповажних причин (пункт 9.16 Положення) протягом 2018-2019 років.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно п. 9.16.1 Положення про оплату праці, в редакції наказу АТ «Укрзалізниця» від 21.06.2019 №418 /т. 1 а.с. 72-76/, ( такий же пункт- 9.16.1 діяв і в Положенні про оплату праці, в редакції наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 27.04.2018 №285 т.1 а.с.130-137), права на отримання винагороди за підсумками роботи за рік позбавляються працівники, які розірвали трудовий договір з власної ініціативи, крім випадків, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу.

Позивачем 01.10.2019року подана заява про звільнення за власним бажанням з 15.10.2019 року без зазначення причин неможливості продовжувати роботу. /т. 1 а.с. 111/

Згідно Протоколу зборів Первинної організації-відновний поїзд ст. Полтава Профспілки залізничників і транспортних будівельників України № 41 від 15.03.2019 року, ОСОБА_1 вийшов із профспілки з 01.03.2019 року. /т. 1 а.с. 159/

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України встановлено строки розрахунку при звільнені, зокрема при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Повний розрахунок означає виплату працівникові:

- заробітної плати, що йому належить (ураховуючи день звільнення, оскільки він є останнім робочим днем);

- грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки, якщо працівник має на неї право;

Виплата всіх сум від підприємства, установи, організації, що належать працівникові під час звільнення, провадиться в день його звільнення.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно Закон України «Про оплату праці» заробітна плата має наступну структуру: Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно статтею 15 Закон України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно стаття 21 Закон України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною другою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Таким чином, на дату звільнення 15.10.2019 року АТ «Українська залізниця» зобов`язання в силу вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі.

Невиплата винагороди за підсумками роботи за 2018 рік ОСОБА_1 здійснена правомірно у відповідності до п. 9.16.1 Положення «Про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця».

Згідно п. 9.19 Положення, у разі звільнення працівника з причин, передбачених п. 9.16, рішення щодо виплати винагороди за підсумками роботи за попередній рік приймається Комісією з питань оплати праці відповідного рівня. /т. 1 а.с. 77/

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, щодо невиплати цієї винагороди працівникам філії, які звільнились з неповажних причин (пункт 9.16 Положення) протягом 2018-2019 років, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки воно прийняте у відповідності до п. 9.19 Положення «Про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця» та в даному випадку позовна вимога є не коректною оскільки позивач прохає скасувати рішення комісії щодо всіх співробітників підприємства а не конкретно відносно себе.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з позивача так підлягає до стягнення 840,80 грн. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення та 840,80 грн. судового збору за позовну вимогу майнового характеру про стягнення заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, а всього судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 17, 76-83, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 47, 116, 117, 233, 238 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Регіональна філія «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань оплати праці апарату управління Регіональної філії «Південна залізниця» від 19.11.2019 року, щодо невиплати цієї винагороди працівникам філії, які звільнились з неповажних причин (пункт 9.16 Положення) протягом 2018-2019 років та стягнення заробітної плати у формі винагороди за підсумками роботи за рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 21.11.1997 року) на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення. В разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 24.12.2020 року.

Суддя А.Г. Потетій