КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3278/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року місто Київ

справа № 760/22673/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року про задоволення заяви про заміну сторони, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариства «ФІДОБАНК»,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» у виконавчому провадженні №49653382 щодо примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» про заміну стягувача у виконавчому провадженні задоволено.

Стягувача ПАТ «ФІДОБАНК» на стадії примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. 29 листопада 2012 року за реєстровим номером №596 про звернення стягнення на предмет іпотеки (виконавче провадження №49653382), замінено на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм матеріального правата невірне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що у 2012 році у зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 кредитного зобов'язання, іпотекодержателем - на той час ПАТ «Ерсте Банк», який є правонаступником ВАТ «АКБ «Престиж», подано заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О. про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказувала, що 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О. вчинено виконавчий напис №596 на суму зобов'язання 690617,85 доларів США.

Зазначала, що у вказаному виконавчому написі зазначено, що строк пред'явлення його до виконання протягом року з дня його вчинення, а саме: з 29 листопада 2012 року по 28 листопада 2013 року включно, однак виконавче провадження за виконавчим написом відкрито лише 09 грудня 2015 року, тобто не у визначений нотаріусом строк, що є порушенням ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказувала, що в межах виконавчого провадження №49653382 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департументу ДВС Міністерства юстиції України у місті Києві Сивокозовим О.М. було накладено арешт.

Посилалася на те, що 08 травня 2019 року було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» набуло право власності на вказану квартиру, а відтак на даний час не існує квартири, яка є предметом по виконавчому провадженню №49653382 від 23 серпня 2018 року.

Вказувала, що виконавчий напис не може бути виконаний, оскільки майно вже перейшло до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо», а відтак відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні №49653382.

Від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що апеляційна скарга є безпідставною, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» - Попова М.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Боржник ОСОБА_1 та стягувач ПАТ «ФІДОБАНК» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Від представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що 04 лютого 2020 року вона буде знаходитися в місті Кропивницькому на іншому судовому засіданні, яке також призначене на 04 лютого 2020 року, де вона є представником позивача.

Колегія суддів відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки доказів того, що представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 буде перебувати у місті Кропивницькому на іншому судовому засіданні, яке також призначене на 04 лютого 2020 року, де вона є представником позивача до заяви не додано.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» Попової М. В . , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №596, відповідно до якогозвернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 табула передана в іпотеку ПАТ «Ерсте Банк» для забезпечення виконання в повному обсязі його зобов`язаньза кредитним договором №014/0398/74/01115 від 06лютого 2007року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ерсте Банк» (в подальшому - ПАТ «ФІДОБАНК») в розмірі 690617,85 доларів США.

09 грудня 2015 року за вказаним виконавчим написом головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозовим О.М. відкритовиконавче провадження №49653382.

04 березня 2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» були укладені договори відступлення прав вимоги, відповідно до умов яких право вимоги за кредитним договором №014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 року та договором іпотеки №014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007року у договірних відносинах з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал».

08 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» укладено договір про відступлення права вимоги №08/05/19 та договір про відступлення прав за договором іпотеки, згідно умов яких права кредитора за кредитним договором №014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 та договором іпотеки №014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 року перейшли від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».

Вказані вище договори є чинними та на час розгляду даної справи не скасовані.

Звертаючись до суду із заявою ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» просив замінити стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» у виконавчому провадженні №49653382 щодо примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заміни стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» у виконавчому провадженні №49653382.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи заяву ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» про заміну сторони у виконавчому провадженні №49653382 щодо примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О., не звернув уваги на те, що дані вимоги не можуть бути розглянуті впорядку цивільного судочинства, з огляду на наступне.

За правилами ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб'єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 вказаного Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Так, розділом VI ЦПК України визначено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Нормами статті 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Разом з тим, норми КАС України за аналогією із нормами ЦПК України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Отже нормами ЦПК та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/117.

У справі, що розглядається, встановлено, що на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №49653382 з примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О.

Як вбачається з матеріалів справи, заміна сторони стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» здійснюється у виконавчому провадженні №49653382 щодо примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О., а не примусовому виконанні рішення, ухваленого судом.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні №49653382 щодо примусового виконання виконавчого напису №596 від 25 листопада 2012 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.О. повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що виключає її розгляд в порядку ЦПК України.

Отже у справі, яка переглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду вказану заяву та не врахував, що заміна сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України необхідно повідомити ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо», що розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-кредо» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого напису нотаріуса, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариства «ФІДОБАНК» - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: