КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/20385/18

номер провадження: 22-ц/824/475/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого єакціонерне товариство «Альфа - Банк», на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у складі судді Українця В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого єакціонерне товариство «Альфа - Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4550, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 231 362,25 доларів США та становить частину заборгованості по відсотках.

Вважав, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки у позивача відсутня заборгованість по відсотках за період з 07 листопада 2015 року по 18 червня 2018 року у розмірі 231 362, 25 доларів США.

Зазначав, що 16 вересня 2008 року між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN, за умовами якого він мав отримати від банку кредит окремими частинами зі сплатою 15 % річних та комісій у розмірі та в порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 550 000 доларів США. На забезпечення виконання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії, 16 вересня 2008 року між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» були укладені: іпотечний договір № 005/726484-Ю, за умовами якого позивач передав банку в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_2 ; іпотечний договір № 005/726485-Ю, за умовами якого позивач передав банку в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

16 липня 2009 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, згідно з якою внесено зміни до п.п.1.1.1 п. 1.1. кредитного договору, а саме, збільшено максимальний ліміт заборгованості до 581 433,91 доларів США, такими траншами: 545 000,00 доларів США до 20 червня 2009 року; 36 433,91 доларів США до 17 липня 2009 року. Кінцевий термін повернення всіх траншів кредиту до 15 вересня 2028 року.

Вказував, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року стягнуто з нього на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 24 106 493 грн 72 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви АТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду. Вважав, що після реалізації відповідачем свого права на дострокове повернення кредиту, в останнього відсутні підстави для стягнення з нього нарахованих відсотків після 01 серпня 2015 року.

Також зазначав, що 05 лютого 2018 року АТ «Укрсоцбанк» подало до Солом`янського районного суду міста Києва позов про стягнення з нього заборгованості за відсотками у розмірі 118 694,39 доларів США, який не вирішений судом на момент звернення ОСОБА_1 до суду з указаним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому вважав, що визначена у виконавчому написі сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 231 362,25 доларів США не є безспірною.

Крім того вказував, що Законом України «Про нотаріат» не передбачено такого способу вчинення виконавчого напису, як звернення стягнення на квартиру. До того ж іпотечний договір № 005/726485-Ю від 16 вересня 2008 року не передбачає сплату грошових коштів, передачу або повернення ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк», а тому за цим документом приватний нотаріус не мав права видавати виконавчий напис. Також приватним нотаріусом невірно вказано назву стягувача та не вказано розмір суми державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

З наведених підстав позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. від 27 серпня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 4550, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про зміну підстав позову, у якій, окрім наведеного вище, зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» вже зверталось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. про видачу виконавчого напису, який 15 лютого 2013 року вчинив виконавчий напис № 857 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Д.А. від 17 грудня 2014 року виконавчий документ повернено стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Вказував, що АТ «Укрсоцбанк» за одним і тим же іпотечним договором вже двічі намагалось звернути стягнення на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, позивач остаточно просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. від 27 серпня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 4550, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалами Солом`янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 серпня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 4550, за яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 за весь час користування кредитними коштами жодного разу не погасив тіло кредиту, а лише періодично погашав відсотки. Починаючи з 16 липня 2009 року сума боргу за тілом кредиту є незмінною та становить 581 433,91 доларів США. Вказує, що наявність рішення третейського суду не свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність спору щодо суми боргу та проігнорував інформацію, яка надана відповідачем суду першої інстанції про вчинення та виконання виконавчого напису на квартиру АДРЕСА_2 .

Крім того вказує, що судом першої інстанції розглянуто справу в порядку спрощеного провадження, однак вона підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим судом порушено норми процесуального права. Зазначає, що дана справа не є малозначною у розумінні ст. 19 ЦПК України, оскільки предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно з яким звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 100 кв.м, жилою площею 61,00 кв.м, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 6 091 533 грн 67 коп. Вказує, що від результату розгляду даної справи залежить можливість банку захистити свої інтереси та примусово стягнути заборгованість з недобросовісного позичальника.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Підлісний В.О. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року залучено до участі у справі акціонерне товариство «Альфа - Банк» (далі - АТ «Альфа - Банк»), правонаступником процесуальних прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув дану справу за позовом ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.19 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява (ч.9 ст.19 ЦПК України).

По справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з указаним позовом у жовтні 2018 року.

Предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 4550, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 231 362,25 доларів США, що було еквівалентно 6 091 533 грн 67 коп. і становить частину заборгованості по відсотках.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн 00 коп.

Отже, ціна позову у даній справі становить 231 362,25 доларів США, що було еквівалентно 6 091 533 грн 67 коп. та станом на 01 січня 2018 року перевищувало п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 ? 500 = 881 000).

Таким чином вказана справа не підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п.5 ч.4 ст.19 ЦПК України.

Однак суд першої інстанції на наведені вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого помилкового розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином у даному випадку недотримання судом норм процесуального права в силу п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, 16 вересня 2008 року міжАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN, відповідно до умов якого позивач мав отримати від банку кредит окремими частинами зі сплатою 15% річних та комісій у розмірі та в порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 550 000 доларів США.

На забезпечення виконання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії, 16 вересня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені два іпотечні договори, а саме: іпотечний договір № 005/726484-Ю, за умовами якого позивач передав банку в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_2 ; іпотечний договір № 005/726485-Ю, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а.с.38-41 53-54, т.1).

16 липня 2009 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, згідно з якою внесено зміни до п.п. 1.1.1 п. 1.1 кредитного договору, а саме збільшено максимальний ліміт заборгованості до 581 433,91 доларів США такими траншами: 545 000,00 доларів США до 20 червня 2009 року; 36 433,91 доларів США до 17 липня 2009 року. Кінцевий термін повернення всіх траншів кредиту до 15 вересня 2028 року (а.с.51-52, т.1).

Того ж дня АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені договори про внесення змін до іпотечного договору № 005/726484-Ю та іпотечного договору № 005/726485-Ю (а.с.42-43, 55, т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. із заявою про вчинення виконавчого напису, до якої долучило, зокрема, довідку про заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN від 16 вересня 2008 року, з якої вбачається, що станом на 18 червеня 2018 року за договором кредиту обліковується заборгованість за відсотками, які були нараховані за період з 07 листопада 2015 року по 18 червня 2018 року включно, у розмірі 231 362,25 доларів США, що еквівалентно 6 091 533 грн 67 коп. (а.с.22-23, 41, т.1)

27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 231 362,25 доларів США, що еквівалентно 6 091 533 грн 67 коп. та становить частину заборгованості по відсотках. Стягнення проводиться за період з 07 листопада 2015 року по 18 червня 2018 року включно (а.с.44, т.1; а.с.24, т.2).

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

У ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі провадження № 14-84цс19 та Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 569/8884/17.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

По справі встановлено, що 05 лютого 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , в якому посилаючись на те, що він належним чином не виконує свої зобов`язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN від 16 вересня 2008 року, просило стягнути з нього на свою користь заборгованість за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість за період з 23 лютого 2015 року по 31 березня 2016 року в сумі 71 863,52 доларів США; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 23 лютого 2015 року по 31 березня 2016 року в сумі 46 830,88 доларів США, а всього у загальному розмірі 118 694,39 доларів США, що станом на 01 січня 2017 року еквівалентно 3 227 402 грн 41 коп. (а.с.190-191, т.1).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року закрито провадження в частині позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість за період з 23 лютого 2015 року по 06 листопада 2015 року у розмірі 46 493,66 доларів США та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за вказаний період у розмірі 15 738,45 доларів США. В іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року про закриття провадження скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.170-171, т.2).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість за період з 06 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року у сумі 25 369,86 доларів США, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 06 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року в сумі 31 092,43 доларів США.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» (а.с.172-174, т.2).

Отже, враховуючи, що на час вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. оспорюваного виконавчого напису від 27 серпня 2018 року між сторонами існував не вирішений у судовому порядку спір щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN від 16 вересня 2008 року, колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком не була безспірною, а тому позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутній спір щодо суми боргу, оскільки з 16 липня 2009 року сума боргу за тілом кредиту є незмінною, а також те, що відповідач надав суду першої інстанції інформацію щодо вчинення та виконання виконавчого напису нотаріуса на квартиру АДРЕСА_2 , не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки незмінність розміру заборгованості по тілу кредиту та обставини вчинення іншого виконавчого напису, не спростовують тих обставин, що на час вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. оспорюваного виконавчого напису від 27 серпня 2018 року між сторонами існував не вирішений у судовому порядку спір щодо заборгованості ОСОБА_1 за відсотками.

З наведених підстав також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 за весь час користування кредитними коштами жодного разу не погасив тіло кредиту, а лише періодично погашав відсотки.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. (а.с.37, т.1). Також позивач сплатив судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп. за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом (а.с.33, т.1).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов ОСОБА_1 , то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого єакціонерне товариство «Альфа - Банк», задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа - Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 серпня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 4550.

Стягнути з акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого єакціонерне товариство «Альфа - Банк», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: