ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року

м. Харків

Справа № 643/21156/19

Провадження № 22-ц/818/1265/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П.

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Харківська міська рада,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс»,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-2К»

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга-2К» про визнання незаконним та скасування рішень Харківської міської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року, постановлену суддею Кононенко Т.О., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга-2К» про визнання незаконним та скасування рішень Харківської міської ради.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис заяви та звернення з заявою до суду від імені та в інтересах заявника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду винесена з проявом надмірного формалізму та з істотним порушенням принципу пропорційності; містить безпідставні, надумані, довільні та необґрунтовані вимоги до позивача щодо нібито ненадання належних документів на підтвердження повноважень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана з порушенням п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88, § 33).

Право на доступ до суду не є абсолютним (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»). Однак застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства), § 57; Fayed v. the United Kingdom (Файєд проти Сполученого Королівства), § 65; Markovic and Others v. Italy (Марковіч та інші проти Італії) [ВП], § 99).

ЄСПЛ у своїй практиці також зазначає, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справі Zubac v. Croatia («Зубац проти Хорватії») від 05 квітня 2018 року).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, ТОВ «Перехрестя Плюс», ТВ «Ліга-2К» про визнання незаконним та скасування рішень Харківської міської ради.

Позовна заява підписана та подана представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Положенням ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Між тим, порядок розгляду цивільних справ в судах регулюється саме вимогами цивільного процесуального законодавства.

Як свідчать матеріали справи позовну заяви підписано представником позивача ОСОБА_2 .

Згідно додатків до позовної заяви, окрім іншого, долучено ксерокопію ордеру та свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, що відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отримавши позовну заяву, підписану представником, чиї повноваження не є підтвердженими у відповідності до вимог ЦПК України, однак повноваження підтверджені згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 7 ст. 177, ч. 1 ст. 185 ЦПК України мав залишити позовну заяву без руху із зазначенням необхідності надання ордеру або довіреності.

Судові процедури повинні бути справедливим.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п. 6 ч. 1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко