Справа № 589/4117/19
Провадження № 2/589/668/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та пені, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 є його рідним батьком. З 30 січня 2017 року позивач навчається у ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» денної форми навчання, стипендію не отримує та не перебуває на повному державному утриманні, додаткового заробітку не має. Тому просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

Також позивач у позовній заяві висуває вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь пені, що виникла в зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, які були присуджені на його утримання до досягнення ним повноліття, в розмірі 63279 грн 87 коп.

18 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації.

Станом на 24 січня 2020 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшов.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі також не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Разом з цим, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи, що за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280, 284 ЦПК України, з метою забезпечення права відповідача на перегляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.

З 30 січня 2017 року ОСОБА_1 навчається у ДПТНЗ «Шосткинське вище професійне училище» на денній формі навчання. На повному державному утриманні не перебуває. Строк навчання закінчується 30 червня 2020 року.

Оцінюючи досліджені докази і встановлені обставини, суд прийшов до висновку про наявність потреби позивача в матеріальній допомозі.

Разом з тим, судом не встановлено, оскільки позивачем вказані обставини не доведено, що відповідач має змогу надавати таку допомогу.

В матеріалах справи відсутні докази про стан доходів відповідача, його матеріальне становище, наявність рухомого, нерухомого майна тощо, що могло б бути доказом спроможності сплачувати аліменти на період навчання позивача.

Не висував позивач і вимог про витребування судом вказаних даних.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання як належним чином необґрунтованого.

Також не підлягають задоволенню вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені, що виникла в зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, які були присуджені на його утримання до досягнення ним повноліття.

В ст. 196 СК України вказано, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто законом чітко визначено, що право на отримання пені має одержувач аліментів.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 2-1720/2004 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за яким одержувачем аліментів є ОСОБА_4 , тобто мати позивача.

Отже, в даному випадку позивач не має права звертатись до суду з вимогою про стягнення пені по аліментів, оскільки він не є одержувачем аліментів, а тому вказана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання та пені на заборгованість зі сплати аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко