УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 548/2340/19

провадження № 61-17269ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємства «Відродження» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю підприємства «Відродження» до ОСОБА_1 про визнання укладеним (поновленим) договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження» (далі - ТОВ підприємство «Відродження») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним (поновленим) договору оренди землі.

На обґрунтування позову зазначало, що у 2014 році між ТОВ підприємством «Відродження» та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого власник земельної ділянки ОСОБА_1 передала, а

ТОВ підприємство «Відродження» прийняло зі строком дії договору на п`ять років у платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,7703 га, кадастровий номер :00:026:0009, що розташована на території Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

Пунктом 8 вказаного договору оренди землі передбачено, що орендар має переважне право на поновлення договору оренди.

На підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» та положень пункту 8 договору оренди землі, 22 липня 2019 року ТОВ підприємство «Відродження» завчасно направило лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди.

Однак, додаткова угода не була підписана, оскільки орендодавець ОСОБА_1 , не надавши заперечень щодо умов запропонованої додаткової угоди, своїм листом повідомила ТОВ підприємство «Відродження» про відмову у подальшій співпраці та небажання продовжувати договір оренди від 26 серпня 2014 року, у зв`язку з наміром самостійно використовувати земельну ділянку, та заборону її використання ТОВ підприємством «Відродження» після спливу строку дії зазначеного договору.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ підприємство «Відродження» просило суд визнати укладеним (поновленим) договір оренди землі.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня

2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду

від 13 жовтня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ підприємство «Відродження» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

19 листопада 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

ТОВ підприємство «Відродження» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього Законунеобхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що заявою від 06 серпня 2019 року на листі-повідомленні

ТОВ підприємства «Відродження» від 22 липня 2019 року № 87 ОСОБА_1 до закінчення договору оренди землі, повідомила вказане товариство про відмову від співпраці, небажання поновлювати договір оренди на новий строк та висловила бажання самостійно обробляти земельну ділянку, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ТОВ підприємства «Відродження» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Велика Палата Верховного Суду уже викладала у своїх постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю підприємства «Відродження» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 02 червня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю підприємства «Відродження» до ОСОБА_1 про визнання укладеним (поновленим) договору оренди землі, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська