Справа № 352/1931/20
Провадження № 2/352/896/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, які втратили право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивачка 23.09.2020 р. звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, які втратили право на користування житловим приміщенням.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.11.2018 р. вона придбала у відповідачки ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 після продажу будинку перестала бути його власником, вона та інші відповідачі, які були членами сім`ї попереднього власника, втратили право користування спірним будинком. Однак, відповідачі, які вже більше одного року у будинку не проживають, місце їх перебування невідоме, не знялися з реєстраційного обліку, що перешкоджає їй як власнику користуватися належним їй майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Просила усунути їй перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком, визнавши відповідачів такими, які втратили право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у поданій суду заяві позивачка просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця реєстрації, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до укладеного між нею та відповідачкою ОСОБА_2 06.11.2018 р. нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.12-13). Право власності позивачки на будинковолодіння 06.11.2018 р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.14-15).

З листопада 2018 р. відповідачка ОСОБА_2 та члени її сімї дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , зять ОСОБА_5 та внуки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не проживають у спірному будинку, однак, залишилися зареєстрованими за вказаною адресою місця проживання. Дана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Драгомирчаської сільської ради від 29.07.2020 р. № 487 (а.с.6).

Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, що знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.

Судом встановлено, що реєстрація відповідачів у житловому будинку позивачки порушує її право власності, створює їй перешкоди у користуванні будинком.

З огляду на встановлені судом обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами, які визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 383, 391 ЦК України, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, які втратили право на користування житловим приміщенням,задоволити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, які втратили право на користування житловим приміщенням у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 24.12.2020 р.

Суддя М.М.Хоминець