Постанова

Іменем України

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 766/2099/17

провадження № 61-5409св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - регіональне відділення фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, Державне підприємство «Державне науково-виробниче підприємство «Винконсервпроект», правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Берегиня»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня» на постанову Херсонського апеляційного суду

від 11 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Пузанової Л. В., Склярської І. В., Чорної Т. Г.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суд із позовом до регіонального відділення фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - Фонд), Державного підприємства «Державне науково-виробниче підприємство «Винконсервпроект» (далі - ДП «ДНВП «Винконсервпроект»), правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Берегиня» (далі - СТОВ «Берегиня»), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що він з 06 січня 2016 року працював на посаді в.о. директора ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винконсервпроект».

Наказом в.о. начальника Фонду від 19 грудня 2016 року № 686 із врахуванням наказу цієї ж особи від 01 березня 2017 року № 95 його звільнено із займаної посади з 21 грудня 2016 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Вважаючи звільнення здійсненим з порушенням норм трудового законодавства, позивач просив зобов`язати Фонд поновити його на роботі та стягнути з ДП «ДНВП «Винконсервпроект»середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2017 року по дату проголошення рішення у справі, що станом на 06 серпня 2019 року становило 184 424,85 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при звільненні позивача дотримано норми трудового законодавства щодо припинення строкового трудового договору, тому підстави для його поновлення на роботі відсутні.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залучено до участі в справі правонаступника ДП «ДНВП «Винконсервпроект» - СТОВ «Берегиня».

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді в.о. директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект»з 21 грудня 2016 року.

Стягнуто із СТОВ «Берегиня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 221 309,82 грн, визначеному без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, а також понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги витрати у розмірі 2 766,37 грн.

Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді в.о. директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект» та стягуючи на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив із того, що відсутні підстави вважати, що станом на 21 грудня 2016 року настала подія, за якою сторони визначили строк укладеного ними 05 січня 2016 року трудового договору. При цьому суд врахував, що трудові відносини між сторонами фактично тривали до лютого 2017 року, що суперечить положенням статті 39-1 КЗпП України. Середній заробіток за час вимушеного прогулу судом вирахувано згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

19 березня 2020 року СТОВ «Берегиня» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року та залишити в силі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду є неправильним, оскільки здійснений на підставі неналежним чином оцінених доказів. Пунктом 6.1 контракту передбачено, що цей контракт діє з 30 жовтня 2015 року до завершення приватизації підприємства.

Доводи інших учасників справи

16 травня 2020 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу СТОВ «Берегиня» залишити без задоволення, а постанову Херсонського апеляційного суду

від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

28 травня 2020 року Фонд через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу задовольнити, постанову Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року скасувати, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року залишити в силі.

Рух касаційних скарг та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Херсонського міського суду Херсонської області.

Зупинено виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

У травні 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи

Наказом Фонду від 05 січня 2016 року № 2 ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект» з 06 січня 2016 року на умовах, визначених контрактом від 18 березня 2013 року

№ 4694, в редакції від 30 жовтня 2015 року, до проведення конкурсного відбору керівника ДП «ДНВП «Винконсервпроект» в установленому законом порядку.

ДП «ДНВП «Винконсервпроект» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2015 року № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році» включене до переліку об`єктів, що підлягають приватизації у 2015 році та з цією метою передано із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до регіонального відділення фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.

Наказом від 25 січня 2016 року № 43 Фонд оголосив конкурсний відбір на посаду директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект» та затвердило склад комісії з проведення конкурсного відбору директора зазначеного підприємства.

Згідно із протоколом № 2 комісії з проведення конкурсного відбору директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект» від 02 березня 2016 року, затвердженого начальником Фонду 02 березня 2016 року, переможцем конкурсу відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектора економіки визнано ОСОБА_1 за умови отримання відповідних відомостей від Національної поліції в Херсонській області щодо відсутності (наявності) судимості, заборони займати відповідні посади або займатися певними видами діяльності.

12 грудня 2016 року відбулося засідання комісії з проведення конкурсного відбору ДП «ДНВП «Винконсервпроект», на якому вирішили, враховуючи відсутність інформації з МВС України щодо судимості та рішення комісії від 02 березня 2016 року, вважати конкурсний відбір завершеним без визначення переможця конкурсу. Комісія запропонувала органу управління повторно провести конкурсний відбір на посаду керівника ДП «ДНВП «Винконсервпроект».

Наказом від 19 грудня 2016 року № 686, з врахуванням наказу від 01 березня 2017 року № 95 «Про виправлення технічної помилки в наказі від 19 грудня 2016 року № 686 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обов`язки директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект» з 21 грудня 2016 року в зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Як підставу для звільнення у наведеному наказі зазначено наказ регіонального відділення від 05 січня 2016 року № 2, протокол від 12 грудня 2016 року № 4 комісії з проведення конкурсного відбору директора ДП «ДНВП «Винконсервпроект».

Відомості про вручення ОСОБА_1 копії наказу про звільнення в матеріалах справи відсутні.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення, є підставою припинення трудових відносин (пункт другий частини першої статті 36 КЗпП України).

Зі змісту наказу від 05 січня 2016 року № 2 «Про призначення керівника ДП «ДНВП «Винконсервпроект» вбачається, що позивач призначений виконуючим обов`язки директора наведеного підприємства на строк до проведення конкурсного відбору керівника.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно оцінивши обставини справи, надавши належну оцінку поданим сторонами доказів, враховуючи те, що умовами контракту було передбачено, що ОСОБА_1 призначений виконуючим обов`язки директора наведеного підприємства на строк до проведення конкурсного відбору керівника, у якому ОСОБА_1 приймав участь, і закінчення строкового трудового договору пов`язувалось з призначенням переможця конкурсу, встановивши, що конкурсний відбір завершився без визначення переможця, обґрунтовано вважав, що звільнення позивача відбулось з порушенням умов контракту, на підставі чого дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу судом стягнуто відповідно до правил статті 235 КЗпП України та вирахувано згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з послідуючими з мінами та доповненнями) «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», розмір якого заявником не оспорюється.

Установлено, що про звільнення ОСОБА_1 дізнався з листа регіонального відділення фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі від 30 січня 2017 року

№ 18-04-00286, яке він отримав 02 лютого 2017 року, а з даним позовом він звернувся 06 лютого 2017 року, а тому аргументи заявника щодо пропуску строку є безпідставними.

При цьому, колегія судів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо неврахування судом пункту 6.1 Контракту, за яким Контракт діє з 30 жовтня 2015 року до завершення приватизації Підприємства, оскільки в цій справі вирішувалось питання щодо незаконного звільнення позивача у зв?язку з закінченням строку дії контракту, тобто підстава позову є іншою, а згідно з частиною другою статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші аргументі касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня» залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська