ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2839/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, обгрунтовуючи тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 проживає поверхом вище та є власником квартири № 65 того ж будинку. 09.06.2019 року квартиру позивача було затоплено. Факт пошкодження квартири АДРЕСА_1 був зафіксований актом комісії від 10.06.2019 року, складеного уповноваженими працівниками ЖБК "Будівельник 13". Згідно вказаного акту залиття сталось внаслідок неналежного технічного стану - деформування шлангу пральної машини в квартирі відповідача у вихідний день - 09.07.2019 року.

Виконавцями ремонтно-будівельних робіт надано кошторис витрат на усунення наслідків залиття помешкання на суму 6 533,00 грн. Посилаючись на те, що залиття сталося з вини відповідача, позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування, завданої йому залиттям квартири, матеріальну шкоду у сумі 6 533,00 гривень та судові витрати. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду у сумі 3 000,00 грн., яка виразилась у переживаннях з приводу пошкодження власного майна, порушення звичного способу життя, погіршенні здоров`я.

Ухвалою суду від 02.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання у задоволені клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі відмовлено.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_3 та просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 30.08.1999 року серії ККВ 34882 .

Згідно акту про затоплення, що трапилось на системі холодного водопостачання від 10.06.2019 року, який затверджений головою ЖБК «Будівельник-13» у складі членів комісії та у присутності власника квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що 09.06.2019 року у квартирі № 65 того ж будинку, деформувався шланг на пральній машині, внаслідок чого в квартирі № 58 видимі сліди залиття.

Для ліквідації наслідків залиття позивач звернувся до будівельної компанії ТОВ "Ліка Лізинг Юкрейн", яка спеціалізується на будівельно-оздоблюваних роботах. Виконавцями ремонтно-будівельних робіт, на підставі акту ЖБК "Будівельник 13" від 10.06.2019 року, складено акт наслідків залиття та з переліком необхідних робіт, надано кошторис витрат, складений на основі Державних будівельних норм України затверджених Наказом Мінрегіону № 87 від 26.03.2019 року. Вартість робіт, матеріалів та супутніх витрат, згідно кошторису склала 6 533,00 грн.

Позивач стверджує, що залиття його квартири сталося з вини ОСОБА_4 .

Представник відповідача заперечив відношення відповідача до спричинення шкоди позивачу, користування квартирою АДРЕСА_3 та належність йому на праві власності вказаної квартири.

Суд вважає слушними доводи представника відповідача, виходячи з наступного.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.11.2020 року за №231107217, квартира АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяла особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, за загальними правилами цивільна відповідальність за завдану майнову і моральну шкоду настає за наявності чотирьох складових: - неправомірних дій, заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди, причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду).

При цьому обов`язок щодо доказування факту заподіяння шкоди відповідачем та її розмір покладається саме на позивача, про що зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 03.12.2014 року по справі №6-183цс14.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів, що квартира АДРЕСА_3 за правом власності належить відповідачу ОСОБА_3 і що саме ця особа має нести цивільну відповідальність за спричинення шкоди позивачу.

Таким чином, при розгляді спору позивачем не доведено суду, що саме відповідачем спричинено шкоду внаслідок пошкодження належного позивачеві майна, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача.

Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вважає, що у встановленому законом порядку не було доведено факту спричинення відповідачем позивачу шкоди, в зв`язку з залиттям її квартири. Отже, підстави для стягнення матеріальної шкоди відсутні. Оскільки моральна шкода є похідною вимогою від майнової шкоди то у її задоволені слід відмовити.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: