Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 753/15888/19

провадження № 61-18991ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-32» про визнання дій протиправними, скасування боргу, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати дії Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-32» (далі - ЖБК «Арсеналець-32») протиправними та скасувати штучно створений на 25 жовтня 2019 року борг в розмірі 84 294,18 грн; зобов`язати відповідача провести загальні збори, на яких ухвалити новий розмір внеску на утримання будинку; зобов`язати відповідача припинити нарахування зайвих неспожитих послуг і в подальшому проводити нарахування за спожиту холодну і гарячу воду за показниками повірених лічильників, які встановлені в її квартирі; стягнути з ОСОБА_2 , яка здійснює розподіл обсягів відповідної послуги в ЖБК «Арсеналець-32», штраф в розмірі 72 252 грн на користь місцевого бюджету, виконавши вимоги пункту 3 частини другої статті 14 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; стягнути з ОСОБА_2 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що 17 березня 2003 року в її квартирі АДРЕСА_1 , були встановлені індивідуальні лічильники води. Весь 2014 рік та до квітня 2015 року оплата за спожиті обсяги води їй нараховувалася за показниками лічильників холодної та гарячої води, заборгованість з оплати комунальних послуг була відсутня. Однак з квітня 2015 року без попереджень і пояснень причин зміни принципу нарахування, а також без перевірки наявності лічильників у її квартирі ЖБК «Арсеналець-32» нараховує їй зайві неспожиті обсяги холодної та гарячої води, не враховуючи надані нею показники лічильників. Вона неодноразово зверталася до бухгалтера із заявами щодо надання пояснень стосовно зайво нарахованих обсягів води, однак відповідей не отримала. У лютому 2016 року їй було нараховано 62,73 куб. м холодної води, а в листопаді 2016 року 78,3 куб. м гарячої води, що значно перевищує фактичне споживання. 28 грудня 2018 року вона звернулася до відповідача із заявою про оформлення акта-претензії, в якій просила провести перевірку кількості спожитого нею обсягу води, зафіксувати показники лічильників води, які встановлені в її квартирі, та погодити вартість послуги з управління будинку, однак відповіді не отримала. 04 січня 2019 року та 08 липня 2019 року вона направляла відповідачу акти-претензії щодо зайвих нарахувань спожитих обсягів води та повідомляла про проведення повірки лічильників, додавши відповідні документи. Голова ЖБК «Арсеналець-32» ОСОБА_2 злочинно, без проведення зборів ввела новий розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, який вдвічі більший від існуючого, та безпідставно нарахувала зайві обсяги спожитої води для того, щоб поступово списати розтрачені нею кошти кооперативу та власників квартир, щоб уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року - без змін.

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є стягнення 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Тобто ціна позову в цій справі становить 5 000 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). Тому в цій частині справа № 753/15888/19 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є визнання дій протиправними, скасування боргу, зобов`язання провести загальні збори, зобов`язання припинити нарахування зайвих неспожитих послуг, стягнення штрафу.

Справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Доводи заявника про неправильне застосування апеляційним судом правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду та від 28 лютого 2018 року у справі № 401/3475/15-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 233/6570/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, у зв`язку з тим, що сторонами у вказаних справах були виробники/виконавці комунальних послуг, однак сторона в цій справі - ЖБК «Арсеналець-32» - має статус колективного споживача, не заслуговують на увагу, оскільки правові висновки, викладені у наведених вище постановах Верховного Суду, що були застосовані апеляційним судом, а саме нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку, є неможливим в силу вимог закону. Заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання, можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку, є релевантними і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Той факт, що сторонами у справах №№ 401/3475/15-ц, 233/6570/15-ц, 229/1539/17 були комунальні підприємства, а стороною в цій справі є житлово-будівельний кооператив, не свідчить, що правовідносини, встановлені у згаданих справах, не є подібними до правовідносин, встановлених судами в цій справі.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-32» про визнання дій протиправними, скасування боргу, зобов`язання вчинити дії, стягнення штрафу та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко