Справа № 305/1787/19
Провадження по справі 2/305/113/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з Відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 01 травня 1988 року у виконавчому комітеті Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №05. За час спільного життя у них народилося четверо дітей, які на даний час повнолітні. Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з травня 2018 року. Причиною зазначеного стало те, що у них різні характери та погляди на життя. Відповідач зрадив їй у подружній вірності та проживає з іншою жінкою. Миритися з чоловіком наміру не має, вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно, тому просить шлюб, зареєстрований між нею та Відповідачем, розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 .

Позивачка, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, 31.10.2019 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити та залишити їй прізвище ОСОБА_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на розлучення згідний.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між сторонами був зареєстрований 01 травня 1988 року виконавчим комітетом Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №05.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин з травня 2018 року. У даний час шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне.

Позивачка, ОСОБА_1 , у заяві від 31.10.2019 року зазначила про бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_1 , тому їй слід залишити таке.

В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, для виконання.

Питання про стягнення судових витрат Позивачем не ставилося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 01 травня 1988 року виконавчим комітетом Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №05, розірвати.

Позивачці, ОСОБА_1 , залишити прізвище ОСОБА_1 .

Судові витрати залишити за Позивачем.

Копію рішення для виконання надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук