Справа № 675/1436/19
Провадження № 2/675/93/2020
У Х В А Л А

04 лютого 2020 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Швець-Дідич Р. С., представника позивача адвоката Кривінчук О. В., представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» адвоката Каруна В. П., представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Кравчука В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь Володимира Леонідовича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права,

в с т а н о в и в :

У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л., ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права.

Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 08 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривінчук О. В. про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 08 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 04 лютого 2020 року на 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 04 лютого 2020 року представник позивача адвокат Кривінчук О. В. подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а також звернулася до суду з усним клопотанням, проти якого заперечили представники відповідачів з посиланням на його безпідставність, про поновлення процесуального строку для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що пропустила строк для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог з поважних причин, оскільки в останнє підготовче судове засідання вона не з`явилася та надіслала клопотання про зупинення провадження у справі, яке було відхилене судом. Оскільки представник позивача розраховувала на те, що її клопотання буде задоволено, вона вважає, що наявні законні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Відповідно до принципу пропорційності цивільного судочинства, встановленого статтею 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини 2 та частини 3 статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У частині 1 статті 189 ЦПК України передбачено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуск строку на подання до суду заяви про уточнення позовних вимог, представник позивача зазначила, що вона розраховувала на те, що судом буде задоволене її клопотання про зупинення провадження у даній справі. Крім того, вона не була присутня у останньому судовому засіданні, а тому не змогла скористатися правом на подачу відповідної заяви до закінчення підготовчого засідання.

Між тим, наведені підстави неможливо вважати поважними та такими, що перешкоджали позивачу та її представнику звернутися до суду з відповідною заявою у встановлений законом строк з об`єктивних причин, оскільки закон надає можливість позивачу подати таку заяву протягом всього часу проведення підготовчого судового засідання, але аж ніяк обов`язково в останньому судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, у останнє підготовче судове засідання адвокат Кривінчук О. В. дійсно не з`явилася, однак надіслала до суду клопотання про проведення вищевказаного судового засідання без її участі. Нею також не було повідомлено суд про об`єктивні причини, які перешкоджали стороні позивача подати відповідну заяву про уточнення позовних вимог, чи взагалі про намір скористатися таким процесуальним правом у подальшому.

Крім того, як вбачається із наданого на підтвердження своїх повноважень представником позивача ордеру серії АА № 061230, договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Кривінчук О. В. було укладено ще 21 жовтня 2019 року, а підготовче провадження у даній справі проводилося з 09 липня 2019 року по 08 січня 2020 року, тому у сторони позивача було достатньо часу для сформування своєї позиції у справі та підготовки необхідних процесуальних документів до закінчення підготовчого засідання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Посилання представника позивача на її сподівання щодо задоволення судом клопотання про зупинення провадження у даній справі не є обставиною, що унеможливлювала звернення із відповідною заявою про уточнення позовних вимог у встановленому порядку у визначений процесуальним законом строк.

Окрім того, з часу постановлення суддею ухвали про відкриття провадження у даній справі минуло майже сім місяців, а тому вказаний строк не може вважатися розумним з огляду на вимоги ч. 2 ст. 121 ЦПК України, а його поновлення буде суперечити принципу диспозитивності судового процесу, закріпленого у ст. 13 ЦПК України.

Поновлення процесуального строку зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З огляду на викладене, оскільки позивачем та його представником не наведено поважних причин, які не залежали від них та об`єктивно перешкоджали їм подати до суду у встановлений процесуальним законом строк заяву про уточнення позовних вимог, а пропущений процесуальний строк не може вважатися розумним та відповідати завданню цивільного судочинства, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про уточнення позовних вимог залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 49, 83, 126, 127, 189, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривінчук Олени Володимирівни про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог залишити без задоволення.

Заяву адвоката Кривінчук Олени Володимирівни в інтересах позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 15 днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 04 лютого 2020 року.

Суддя: В. І. Столковський