ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2386/20 Справа № 212/8554/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року, яке постановлено суддею Власенко М.Д. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 07 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 160 000 грн. посилаючись на те, що 17 лютого 2015 року з ним стався нещасний випадок, у зв`язку із чим був складений Акт про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом та у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням на виробництві, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 06 лютого 2013 року позивачу первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою. Висновками МСЕК від 19 лютого 2014 року, 03 лютого 2016 року, 31 січня 2018 року позивачу повторно встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою. При наступному переогляді, висновком МСЕК від 09 липня 2019 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності повторно 10 % - трудове каліцтво, первинно - 15 % - в зв`язку з професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 35 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди 35 000 грн. є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», що судом не враховано відсоток втрати позивачем працездатності, ступінь тяжкості професійного захворювання, пов`язані з ним моральні страждання, істотність вимушених змін в житті позивача, важкість стану його здоров`я.

Також судом не повністю було враховано, що працюючи у відповідача позивач сумлінно та добросовісно виконував свої обов`язки, а ПрАТ «Суха Балка» в порушення вимог ЗУ «Про охорону праці» за час роботи позивача не вжив жодних заходів по забезпеченню нешкідливих та безпечних для здоров`я позивача умов праці, внаслідок чого позивач вимушений постійно лікуватися та переносити фізичні та моральні страждання.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивач ПрАТ «Суха Балка» зазначає про те, що рішення суду першої інстанції винесено з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, без порушення норм матеріального права, натомість апеляційна скарга представника позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задволенню.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював з 17 лютого 1992 року по 11 жовтня 1993 року підсобним робітником, з 11 жовтня 1993 року по 22 серпня 2008 року - каменярем ІІ розряду шахтобудівельного управлінні Рудніка «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка. З 30 вересня 1999 року 15 травня 2000 року працював на посаді слюсаря з ремонту гірничого обладнання, з 15 травня 2000 року по 11 вересня 2002 року - електрогазозварювальником, з 11 вересня 2002 року 11 травня 2005 року - підземним кріпильником, з 11 травня 2005 року 11 жовтня 2006 року - підземним електрогазозварником, з 11 жовтня 2006 року 31 березня 2010 року - підземним гірномонтажником на ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка. З 15 жовтня 2014 року по 10 липня 2017 року працював гірномонтажником на ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 10 липня 2017 року звільнений за власним бажанням (а.с. 7-8).

Згідно п. 6 Акту № 4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 10 жовтня 2012 року, 06 жовтня 2012 року о 11 годині 30 хвилин при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: вторинно-відкритого перелому нігтьових фаланг IV-V пальців лівої кісті, що підтверджується виписним епікризом КП «Криворізька міська клінічна лікарня№ 16» (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 10 Акту винними особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці визнано ОСОБА_1 , який порушив вимоги ст.. 14 Закону України «Про охорону праці» та п. 1.15.3 «Інструкції з охорони праці» та гірничого майстра монтажної дільниці ОСОБА_3 , який порушив п. 3.15 «Інструкції гірничого майстра монтажного відділу»(а.с. 10).

Крім того, відповідно до п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 20 травня 2019 року встановлено, що внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, позивач підпадав під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с. 14).

Відповідно до п. 14 Акту, встановлена наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 13-зворот).

Висновком МСЕК від 06 лютого 2013 року позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою (а.с. 15).

При наступних переоглядах висновками МСЕК від 19 лютого 2014 року, 03 лютого 2016 року, 31 січня 2018 року позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою (а.с.15-16).

Висновком МСЕК від 09 липня 2019 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності повторно: 10 % - трудове каліцтво - з 2012 року, первинно - 15 % - ХОЗЛ в зв`язку з професійним захворюванням (а.с.17).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму та професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язані з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримав виробничу травму під час виконання ним трудових обов`язків та працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, при цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача ПрАТ «Суха Балка» обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Однак, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не в повній мірі враховано характер отриманого позивачем виробничої травми та професійного захворювання, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, який погіршується, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок отриманого професійного захворювання та нещасного випадку у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я, постійно відчуває задишку при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель та важкість в грудній клітці, біль та обмеження рухів в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, судому м,язів, біль при виконанні згинально-розгинальної функції ІУ-У пальців лівої кісті, постійний біль в хребті та кашель, які не дають позивачу спокійно відпочивати.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, відсоток втрати професійної працездатності, вважає за необхідність змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Суха Балка» і збільшити його з 35 000 гривень до 55 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 35 000 грн. до 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: