Постанова

Іменем України

22 грудня 2020року

м. Київ

справа № 266/3121/17-ц

провадження № 61-20478св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філія «Пасажирська компанія»,

треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування м. Києва,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2019 року в складі судді Д`яченка Д. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Гаврилової Г. Л., Зайцевої С. А., Пономарьової О. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філія «Пасажирська компанія» (далі - АТ «Українська залізниця»), треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування м. Києва, про визнання недійсним акта форми Н-5, визнання випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок по формі Н-1 та стягнення заборгованості із заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває у трудових відносинах із структурним підрозділом регіональної філії «Донецька залізниця» Маріупольське вагонне депо ПАТ «Українська залізниця» та працює на посаді провідника пасажирських вагонів. Так, 26 січня 2016 року вона виконувала свої трудові обов`язки та перебувала на чергуванні у вагоні потягу №83/84 сполученням «Маріуполь-Київ» та отримала травму пов`язану з виробництвом. У цей день лом, яким вона збивала лід з вагону поїзду, вдарив її по правій руці та викликав скручування руки в променезап`ястковому та ліктьовому суглобах. Після чого в період часу з 28 січня 2016 року по 25 березня 2016 року вона проходила лікування, в тому числі перебувала на стаціонарному лікуванні. Оплату листків непрацездатності відповідач не провів із нею. Крім того зазначала, що відповідач не складав акт за формою Н-1, що є незаконним та порушує її права.

Остаточно, з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач ОСОБА_1 просила визнати недійсним акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, складений 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_1 за формою НТ; визнати нещасний випадок, який стався 26 січня 2016 року з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати відповідача скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався 26 січня 2016 року з ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати листа непрацездатності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався з ОСОБА_1 , складений 30 березня 2016 року за формою НТ, затверджений в. о. начальника структурного підрозділу «Маріупольське вагонне депо» Кожемяка В. О.

Визнано нещасний випадок, який стався із ОСОБА_1 26 січня 2016 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом.

Зобов`язано ПАТ «Українська залізниця» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався 26 січня 2016 року із ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що позивач ОСОБА_1 отримала травму в робочий час під час перебування на робочому місці при виконанні обов`язків в інтересах підприємства, виходив з того, що нещасний випадок, який стався з позивачем 26 січня 2016 року, слід визнати таким, що пов`язаний з виробництвом, та зобов`язати роботодавця скласти акт за формою Н-1 та захистити права позивача у спосіб, що не заборонений законом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами було неправильно застосовано норми матеріального права, не прийнято до уваги висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року, постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 61-12342св18, що призвело до неправильного вирішення спору. Посилаючись на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статтю 22 Закону України «Про охорону праці», зазначає, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Так задовольняючи позов, суд виходив із того, що розслідування відбувалось за Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затвердженого Постановою КМУ від 22 березня 2001 року №270 та прийшов до висновку, що випадок пов`язаний з виробництвом та зобов`язав відповідача скласти акт за формою Н-1. Однак зазначений висновок суперечить вимогам статті 22 Закону України «Про охорону праці», оскільки позивач не оскаржував дії підприємства у встановленому порядку. Визначаючи, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, суд фактично взяв на себе обов`язок щодо його проведення в судовому порядку. Також, беручи до уваги характер отриманої травми, зазначене розслідування взагалі повинно відбуватись з залученням органів Держпраці. Вважає, що діагноз позивача не знаходиться у причинному зв`язку з обставинами справи 26 січня 2016 року, а судом не було досліджено обставин нещасного випадку. Посилаючись на положення пункту 7 Порядку №1232, зазначає, що небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків не встановлено та даний факт нічим не підтверджено.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що рішення судів є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

У січні 2020 року акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу задовольнити, рішення судів скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із виробничим підрозділом Маріупольського вагонного депо філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» та працює на посаді провідника пасажирського вагону з 14 грудня 2007 року по теперішній час на умовах роботи за контрактом.

Відповідно до графіку роботи поїздних бригад на січень 2016 року, ОСОБА_1 з 24 січня 2016 року по 26 січня 2016 року та з 26 січня 2016 року по 28 січня 2016 року перебувала на робочому місці, виконувала обов`язки провідника пасажирського вагону поїзду № 83/84 сполученням «Маріуполь-Київ».

Згідно з відповіддю від 30 листопада 2017 року № 01-08/228, наданої Київською клінічною лікарнею на залізничному транспорті № 2, слідує, що 27 січня 2016 року о 13 год. 20 хв., на медпункт ст. Київ-Пасажирський зверталась ОСОБА_1 із забієм лівого плеча та лівого передпліччя, який стався 26 січня 2016 року, їй були надані медичні та трудові рекомендації (т.1,а.с.172).

На запит суду Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 Філії «Центру охорони здоров`я» ПАТ «Українська залізниця» листом від 04 квітня 2018 року за № 01-08/65 повідомила, що 27 січня 2016 року о 13 год. 20 хв., зареєстровано в журналі амбулаторного прийому виклик в потяг № 83, вагон № 7. Працівниками пункту охорони здоров`я при вокзалі ст. Київ-Пасажирський було оглянуто ОСОБА_1 , 39 років, залізничник, ВЧД-2, Маріуполь. Діагноз: забій правого плеча і передпліччя від 26 січня 2016 року, що також підтверджено витягом з Журналу реєстрації телеграм, телефонограм та викликів, витягом з журналу № 2 реєстрації амбулаторних хворих по пункту охорони здоров`я на ст. Київ-Пасажирський (т.1, а.с.204-209).

Згідно з листом Дніпропетровської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центру охорони здоров`я» ПАТ «Українська залізниця» від 25 травня 2018 року № 15, 27 січня 2016 року о 03 год. 50 хв. у потязі № 84 «Маріуполь-Київ» вагон № 8 була надана перша медична допомога черговим лікарем ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , працівниці ЛВЧД-2, діагноз: забій правого плеча, було надані рекомендації та зроблено ін`єкцію. Окрім того, 28 січня 2016 року о 01 год. 05 хв. у потязі № 85 «Київ-Маріуполь» вагон № 8 була надана перша медична допомога черговим лікарем ОСОБА_3 ОСОБА_1 , працівниці ЛВЧД-2, діагноз: тендовагініт правого променевозап`ясного суглобу. Вегето-судинна дистонія. (т.2, а.с. 32)

Згідно з листом від 10 травня 2018 року № 211/02 Центральної районної лікарні Нікольського району слідує, що причину хвороби у листках непрацездатності № 397601 та № 396368 на ім`я ОСОБА_1 , а саме пункт 4 «нещасний випадок на виробництві» підкреслено за усною заявою постраждалої ОСОБА_1 (т.1, а.с.233)

З медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_1 слідує, що остання зверталась до травматологічного відділення 28 січня 2016 року зі скаргами на отримання травми 26 січня 2016 року, та вказувала, що приблизно о 09 год. 30 хв. перебуваючи на роботі, збивала лід ломом (пикою) та відчула різку біль в правому передпліччі (т.1, а.с.247-249)

З 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 була госпіталізована в хірургічне відділення ЦРЛ Нікольського району де проходила лікування, що встановлено копією медичної картки стаціонарного хворого № 421 (т.1, а.с.234-246)

З виписки стаціонарного хворого № 421 встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 01 лютого 2016 року по 25 березня 2016 року з діагнозом: забій з перекручуванням правого передпліччя з вираженим набряково-больовий синдром і травматичний неврит правого променевого нерву. (т.1, а.с.250-251)

Під час перебування на лікуванні ОСОБА_1 з 28 січня 2016 року по 25 березня 2016 року їй було видано листки непрацездатності № 396368 та № 397746, з позначкою «про нещасний випадок на виробництві» (т.1, а.с.8).

30 березня 2016 року в.о. начальником структурного підрозділу «Маріупольське вагонне депо» затверджено Акт № 1 за формою НП про проведення нещасного випадку невиробничого характеру щодо ОСОБА_1 .

Згідно з Актом № 1 за формою НП від 30 березня 2016 року про нещасний випадок невиробничого характеру встановлено, що ОСОБА_1 28 січня 2016 року о 13 год. 20 хв. отримала травму на автостанції м. Маріуполь, по дорозі з роботи, при виході з маршрутного таксі, оступилася і впала, в результаті чого травмувала праву руку, а тому комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок, що відбувся з провідником пасажирського вагону ОСОБА_1 вважати таким, що не пов`язаний з виробництвом. (т.1, а.с.95)

Даний акт був складений відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого Постановою КМУ від 22 березня 2001 року № 270. Підґрунтям складання даного акту була письмова заява позивача від 28 березня 2016 року, згідно якої вона отримала травму 28 січня 2016 року по дорозі з роботи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).

Згідно із пунктом 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Установлено та підтверджено копіями медичних документів позивача, що ОСОБА_1 з 28 січня 2016 року тривалий час знаходилася на лікуванні з діагнозом: тендовагініт правого променевозап'ясного суглобу, забій з перекручуванням правого предпліччя з вираженим набряково-больовим синдромом і травматичний неврит правого променевого нерву.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суди, враховуючи вказані норми матеріального права, встановили, що розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 26 січня 2016 року, допущено з порушенням пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Зокрема, не з`ясовано обставини і причини нещасного випадку, не досліджено первинну медичну документацію, не надано оцінку поясненням свідків події.

При таких обставинах суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання акта за формою Н-5 недійсним.

При цьому, судами установлено, що наданими позивачем доказами підтверджено, що травму ОСОБА_4 отримала в робочий час при виконанні трудових обов`язків.

Відповідно до вимог вказаного Порядку у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний із виробництвом, комісія зобов`язана скласти у п`яти примірниках акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується із висновками судів, які застосували положення Закону України «Про охорону праці», Порядку, правильно встановили правовідносини, що виникли між сторонами, дали їм належну правову оцінку та дійшли правильного висновку, про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4 , є таким, що пов`язаний із виробництвом, а тому задовольнили позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи касаційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про те, що суд перебрав на себе права та обов`язки комісії з розслідування нещасного випадку, є безпідставними та спростовується наступним.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13.

Судами установлено, що позовні вимоги ОСОБА_4 фактично зводилися до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками повторного розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілою у січні 2016 року, та зобов`язання роботодавця скласти акт за формою Н-1. Такі вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи касаційної скарги відповідача не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська