ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що 11 січня 2020 року о 15 год. 55 хв. відповідач ОСОБА_2 , будучи учасником дорожнього руху по вул. Шевченка в с. Велика Офірна Фастівського району Київської області, керуючи транспортним засобом Hyundai Coupe, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota RAV-4 HYBRID», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить їй.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 340 грн. 00 коп..

Позивач зазначає, що у результаті ДТП її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, внаслідок чого їй заподіяно матеріальні збитки, які відповідно до висновку експертного дослідження № 16 а від 07 лютого 2020 року складають 291442,30 грн.. В передбаченому Законом порядку вона звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування та за результатами розгляду заяви 30 березня 2020 року їй було виплачено 130000,00 грн..

Оскільки, для відшкодування завданих збитків у повному обсязі ще необхідна сума, що становить 161442,30 грн. (291442,30 грн. 130000,00 грн.), вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на її користь 161442,30 грн. матеріального збитку завданого ушкодженням транспортного засобу, а також 6000,00 грн. витрат за послуги експерта та 2500,00 грн. витрат за послуги евакуатора, що в загальному становить 169942,00 грн.. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 5000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині матеріальної шкоди. Суду пояснив, що дійсно дана ситуація мала місце та виникла з його вини, про що він шкодує. Проти стягнення моральної шкоди заперечував.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Toyota RAV-4 HYBRID», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 виданим 29 листопада 2018 року.

11 січня 2020 року о 15 год. 55 хв. по вул. Шевченка в с. Велика Офірна Фастівського району Київської області, сталася дорожньо-транспортна за участю транспортного засобу марки Hyundai Coupe, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та не вибравши безпечної швидкості руху скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota RAV-4 HYBRID», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ..

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 340 грн. 00 коп..

У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Так, на підставі заяви ОСОБА_1 , 07 лютого 2020 року судовим експертом «Петрушенко Вадим Федорович» було складено Висновок експертного дослідження № 16-а про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Toyota RAV-4 HYBRID», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до даного Висновку матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota RAV-4 HYBRID», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 291442,30 грн..

За вищевказаний Висновок експертного дослідження № 16а, ОСОБА_1 сплатила ФОП « ОСОБА_3 » 6000,00 грн., що підтверджено Квитанцією до прибуткового касового ордера № 8 від 07 лютого 2020 року та Актом виконаних робіт № 16а від 07 лютого 2020 року.

30 березня 2020 року Моторне транспортне (страхове) бюро України здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування за матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 130000,00 грн., що підтверджено Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 ..

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь різницю завданих збитків, а саме 161442,30 грн., та 6000,00 грн. витрат за послуги експерта, 2500,00 грн. за послуги евакуатора, що в загальному складає 169942,00 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача завдана їй матеріальна шкода в розмірі 169942,00 грн..

Між тим, щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, позивач заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на її користь завдану їй моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., посилалася на те, що після ДТП з вини відповідача її новий автомобіль був пошкоджений і без ремонту його експлуатація була неможлива, тому вона була змушена швидко усунути відсутність транспортного засобі, відновити роботу свого бізнесу, що потребувало значних зусиль та позапланових витрат на залучення та виконання інших транспортних засобів.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: п. 3 Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; п. 5 Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору; п. 9 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окрім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Проте, позивачем всупереч норм чинного законодавства, не зазначено в чому саме полягає завдана їй моральна шкода, а також не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження її моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків, а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Між тим, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1699 грн. 42 коп..

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 82, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 82, 141, 187, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, , суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 169942 (сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1699 (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 42 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий Міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області 29 серпня 2001 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт номер НОМЕР_7 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 11 квітня 1996 року народження, адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст виготовлено 21.12.2020 р.