Справа № 663/1942/19
Провадження № 2/663/84/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Миронюк М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Скадовський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору дарування від 06.02.2006 вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно довідки Антонівської сільської ради Скадовського району від 14.06.2019 у вказаному будинку крім позивачки зареєстровані також її онуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, відповідачі фактично не проживають у будинку ОСОБА_2 з 2015 року, а ОСОБА_3 з 2016 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.07.2019, а також поясненнями свідків. Зазначає, що відповідачі покинули будинок, відсутні без поважних причин понад рік, місце перебування ОСОБА_4 не відоме, ОСОБА_3 навчається, проживає у гуртожитку, з позивачем не спілкується та не відвідує. Позивач, будучи інвалідом ІІІ групи з 2011 року, отримує мінімальну пенсію, вимушена сплачувати за комунальні послуги, які нараховуються за відповідачами, але не надаються. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом. Просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач, її представник за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлену вимогу підтримали, пояснили, що після припинення опіки над дітьми, останні залишаються бути зареєстрованими у будинку позивачки, при цьому її життям не цікавляться, не навідують та не допомагають. ОСОБА_4 десь поїхав, місце перебування його не відоме, а ОСОБА_3 спочатку проживала в іншій прийомній сім`ї, а на теперішній час навчається в ліцеї, проживає там же у гуртожитку. Ще коли ОСОБА_3 проживала з позивачкою, яка доводиться їй рідною бабусею, а також була її опікуном, в якийсь момент її поведінка змінилася, також змінилося ставлення до бабусі, виникали сварки та непорозуміння. Це призвело до того, що бабуся звернулася із заявою про припинення опіки, дитина була влаштована до іншої сім`ї, опіка якої на теперішній час також припинена. Зазначили, що у відповідачки є батько та дід, у яких би вона могла зареєструвати місце свого проживання. Крім того, вона перебуває на обліку для отримання житла. Оскільки позивач хворіє, є інвалідом, отримує мінімальну пенсію, сплата за комунальні послуги, які нараховуються у зв`язку з реєстрацією у будинку відповідачів, є для неї надмірним тягарем. Відповідачі перебувають у черзі на отримання житла. Наполягали на задоволенні позову та на відсутності у відповідачів права користуватися вказаним житловим будинком.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надавши відзив на позов, у якому вказала на невизнання позовних вимог, зазначила, що причина її відсутності відома та поважна навчання у ліцеї, тому посилання на ст.405 ЦК України є безпідставним; що позивачем не надано доказів нарахування надмірних комунальних послуг. Просила відмовити у задоволенні позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в повному обсязі за необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Скадовський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області надав інформацію за позовом, в якому зазначається, що ОСОБА_2 особа із числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, статус дитини з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, отримав після смерті матері ОСОБА_6 . 08.05.2005 та рішення суду від 05.12.2005 про позбавлення батьківських прав батька; проживав у м. Кривий Ріг під опікою рідного дядька; під супроводом Центру не перебував. ОСОБА_3 отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, після смерті матері ОСОБА_6 . 08.05.2005 та рішення суду від 26.02.2006 у справі за позовом ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_7 та визначення місця проживання дитини з позивачем ОСОБА_1 . З лютого 2016 року Центр почав отримувати інформацію про проблеми у родині ОСОБА_1 , у якій під опікою виховувалась ОСОБА_3 , яка не слухала бабусю, втікала з дому. На підставі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . виконком Антонівської сільської ради Скадовського району від 23.03.2016 прийняв рішення №22 «Про зняття з ОСОБА_1 обов`язків піклувальника неповнолітньої ОСОБА_3 ». З 04.07.2016 по 10.08.2018 ОСОБА_3 перебувала у прийомній сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; прийомна родина припинила функціонування у зв`язку з непорозумінням та неприязними стосунками та неналежним виконанням батьківських обов`язків. З 2016 по 2017 роки ОСОБА_3 навчалася на 1 курсі ОСОБА_10 ХДАУ, який вона покинула та вступила на 1 курс КВНЗ «Бериславський педагогічний коледж імені Беньковсього». Оскільки за чинним законодавством пільги для категорійних дітей не поширюються на заклади одного рівня і Скадовський технікум ХДАУ зажадав виплату компенсації на 1 рік навчання, пільги було втрачено, ОСОБА_3 відмовлено у навчанні у КВНЗ «Бериславський педагогічний коледж імені Беньковського» за бюджетні кошти. ОСОБА_3 була влаштована до Олешківського ліцею, де навчається та проживає на повному державному забезпеченні. До вступу до ліцею ОСОБА_3 перебувала під супроводом Центру. Щодо заявлених позовних вимог зазначили, що відповідно до ст.ст.1, 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст.9, 71 Житлового кодексу України, ст.248 Сімейного кодексу України, ч.2 ст.18, ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» право відповідачів на користування житловим приміщенням гарантовано чинним законодавством до досягнення ними 23 років, не залежно від проживання чи не проживання у цьому житлі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживає у селі близько двадцяти років, знає сім`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не проживає з 2016 року, а ОСОБА_2 з 2015 року. ОСОБА_3 у підлітковому віці пішла від ОСОБА_1 за власною ініціативою і з того часу не приходила. Бабуся ніколи не ображала онуку, навіть не кричала на неї. Нові опікуни ОСОБА_12 категорично забороняли ОСОБА_1 приходити до онуки, яка з народження проживала у бабусі. ОСОБА_1 доброзичлива, всіх приймає, ніколи не перешкоджала спілкуванню. Відповідачі матеріально не підтримують ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що дівчинка, ОСОБА_3 , після смерті матері проживала з бабусею, з якою також проживали брат, ОСОБА_2 , та їх двоюрідна сестра. Діти приходили до церкви охайні. ОСОБА_3 ні в чому не мала потреби (брекети, лікування, одяг), в підлітковому віці потрапила під вплив непорядних людей. У зв`язку з чим бабуся, яка інвалід, дуже переживала, плакала, навіть іноді не могла ходити, з церкви її виносили. ОСОБА_3 астматик, навчається не там, де хотіла, а там, куди її направили люди, які відібрали опікунство над нею. Раніше мали місце сварок між бабусею і онукою, навіть була бійка. Тому не відомо, які можуть бути наслідки, якщо відповідачка повернеться до будинку. До того ж, вона вже повнолітня, тому повинна нести відповідальність за свій вибір і вчинки, якщо вона обрала такий шлях. Ті люди, які взяли над нею опікунство, теж нехай несуть відповідальність. Крім того, у відповідачки є дід. Відповідачі не проживають з бабусею 4-5 років, не з`являються до неї, матеріально не підтримують, а ОСОБА_3 ще й вимагала якесь майно та фотознімки.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що працює завідуючою філії навчального закладу в с. Антонівка, їй відомо, що позивач ОСОБА_1 є власником житла, мала двох дітей, дочка померла, залишивши двох дітей. ОСОБА_15 була відповідальним опікуном дітям. ОСОБА_3 часто хворіла, бабуся її лікувала. Свідок, як педагог, часто була в будинку позивачки, там були хороші умови для дітей. Діти ходили в школу охайні, були усім забезпечені, бабуся навіть репетиторів організовувала в м.Скадовську, завжди виконувала поради вчителів. Коли в життя втрутилися ОСОБА_16 , ОСОБА_3 дуже змінилася, ніякі розмови, роз`яснення не мали наслідків, вона пішла в ту сім`ю, і відразу погіршилося навчання, припинилися репетиторські заняття. Бабуся була дуже турботлива, навіть надмірно, можливо це було причиною поведінки дівчинки. ОСОБА_3 за 4 роки не навідалася до бабусі, грубить їй. Тому вважає, що справу необхідно вирішити на користь бабусі, бо ОСОБА_3 принципово не виписується з будинку, щоб бабуся жила в холоді, оскільки вона інвалід, а субсидію не отримує.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем, знає сім`ю ОСОБА_1 багато років. Діти, відповідачі, з народження проживали з матір`ю і бабусею, а після смерті матері діти залишилися у бабусі. Хлопчик не проживає з бабусею з 2015 року, дівчинка з 2016 року, проживала у інших осіб Драбів, зараз також не проживає. Бабусю і її любов дівчинка зневажає. Діти були доглянуті, до них гарно ставилися. Дівчинка хворіла, діагноз офіційно встановлено з 3-х років, а хворіла часто з народження. Дітьми дуже опікувалися. Зараз вони не спілкуються, хоча вже мала б надавати допомогу бабусі. ОСОБА_18 з бабусею не проживає, відмовилась, змінювала піклувальника, які потім теж відмовились. У дитини є рідний батько. Дитина вже доросла, може проживати, де захоче. Крім того, у неї є рідний дід, які має такі ж права, як і ОСОБА_1 , який також був піклувальником, тому дитина може претендувати на право власності на житло батька та діда. ОСОБА_1 потерпає, бо не отримує субсидію. ОСОБА_2 проживає десь у м. Кривий Ріг. Діти як пішли від ОСОБА_1 , з того часу не з`являються. Необхідно допомогти цій жінці не залишитись на вулиці.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 06.02.2008 (а.с.5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6).

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

З довідки Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області №02-45/611 від 14.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , має склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука (а.с.7).

Актом обстеження умов проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , складеного 04.07.2019, встановлено, що у зазначеному будинку проживає ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (в судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що на час розгляду справи ОСОБА_19 померла), а також встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживають (а.с.8).

З довідки Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області №02-45/411 від 02.06.2017 вбачається, що ОСОБА_3 , будучи прийомною дитиною, проживала разом з ОСОБА_8 , була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.67).

ОСОБА_3 навчається в Олешківському професійному ліцеї за професією «Швачка. Кравець» денної форми навчання з 01.09.2017, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, і знаходиться на повному державному забезпеченні; на період навчання з 01.09.2017 до 30.06.2020 проживає в учнівському гуртожитку (а.с.43).

Відповідно до положень ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу навчання.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Крім того, відповідно до ст.248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, ОСОБА_3 не проживала з позивачкою, оскільки будучи неповнолітньою, проживала у прийомній сім`ї ОСОБА_12 , на теперішній час навчається на денному відділенні у ліцеї, що є поважними причинами не проживання за місцем реєстрації.

На підставі положень ст.77 ЦПК України суд не бере до уваги надані позивачем документи та пояснення свідків щодо причин припинення піклування ОСОБА_1 над відповідачами, щодо права власності ОСОБА_7 та розмір його заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , а також щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , поведінки ОСОБА_3 у підлітковому віці та моральні переживання позивачки у зв`язку з цим, оскільки вони не стосуються предмета доказування.

Щодо перспективи отримання житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як дітей, позбавлених батьківського піклування, Скадовською районною державною адміністрацією Херсонської області зазначається, що ОСОБА_2 був поставлений на квартирний облік згідно рішення виконавчого комітету Антонівської сільської ради від 01.03.2016 №18 та перебуває в порядку черговості на 17 місці; ОСОБА_3 прийнята на облік згідно рішення виконавчого комітету Антонівської сільської ради від 20.12.2018 №66 та перебуває в порядку черговості на 25 місці; у разі надходження черги особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зібрання ними всіх необхідних документів, дані особи будуть мати право на отримання житла або призначення грошової компенсації за рахунок державної субвенції (а.с.69-70).

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації протягом останніх чотирьох років без поважних причин, оскільки інше не встановлено під час судового розгляду, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, позовна вимога про визнання ОСОБА_3 , щодо якої зберігається статус дитини, позбавленої батьківського піклування, такою, що втратила право користування житловим приміщенням суперечать положенням чинного законодавства, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 коп.

Керуючись ст.ст.10, 13, 19, 76, 81, 95, 141, 197, 200, 280-289, 264, 265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Скадовський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Антонівка Скадовського району Херсонської області, таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К.М. Шульга

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2020