ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ =====================================================================
Справа № 516/39/20
Провадження № 2/516/55/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді Мисливої Л.М.,

при секретарі Васіній А.А.,

представника відповідача Тонкошкура В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики №128180 від 27.01.2017р. на загальну суму 64504 грн., в тому числі: 1500 грн. заборгованість за основною сумою позики, 31853 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками, 31150 грн. 50 коп. заборгованість за простроченими відсотками, а також понесених ним судових витрат по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за зазначеним договором, укладеним в електронній формі, в зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про місце і дату розгляду справи, від останнього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за їхньої відсутності з підтвердженням заявлених вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про місце і дату розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надавши також відзив на позов з запереченням щодо наведених позивачем обставин. Так, щодо заперечення факту укладення між сторонами договору позики у редакції, наданій позивачем, зазначила, що процента ставка за даним договором була 0,9%. Крім того, вказала, що після спливу 30-денного строку повернення позики, нарахування позивача щодо розміру заборгованості по відсоткам та за простроченими відсотками є не обгрунтованими, оскільки право позивача нараховувати передбачені договором основні проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики, тобто після 26.02.2017р.; щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками також вказала, що позивачем не доведено, що він довів до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінету свої вимоги щодо сплати такої заборгованості.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, при цьому, виходить із такого.

Згідно електронної заявки ОСОБА_1 та договору позики №128180 від 27.01.2017р. вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір, за яким Позикодавець (ТОВ «Веллфін») надає Позичальникові ( ОСОБА_1 ) на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1500 грн. (далі сума позики) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 цього Договору (п. 1.1). Позика надається Позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця (https//creditup.com.ua), за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п. 1.2). Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до Договору) до 26.02.2017р. (п. 1.3). Цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором (п.1.4). За п. 1.5 Договору строк та проценти за користування позикою за Договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: (п. 1.5.1) протягом строку позики, встановленого п. 1.3. Договору, розмір основних процентів складає: - 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; - 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору; при цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. За п. 1.5.2 Договору у разі якщо Позичальник повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 1,9% від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. За п. 1.7 Договору позика надається на споживчі цілі. Згідно п. 7.8 Договору до правовідносин за цим Договором встановлюється загальний строк позовної давності, що за визначенням ст. 257 ЦК України складає 3 роки.

Згідно пунктів 1.1, 1.4 Розділу 1 Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі Правила), вони регламентуєть порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Дані Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою заявником заявки на сайті Товариства за електронною адресою: (формується автоматично) на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт). Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Розділу 4 даних Правил, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. За п. 5.1 Розділу 5 вказаних Правил, рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником. У відповідності до п. 6.3 Правил, у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заяві. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (п. 6.4 Правил).

Як вбачається з наданої позивачем довідки щодо заборгованості за Договором №128180 від 27.01.2017р., станом на 24.02.2020р. загальна сума заборгованості Позичальника перед Позикодавцем за вищевказаним Договором позики та всіма нарахованими відсотками згідно нього становить 64504 грн., а саме: 1500 грн. заборгованість за основною сумою позики, 31853 грн. 50 коп. заборгованість за відсотками, 31150 грн. 50 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1093 календарних днів.

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно частини 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що між сторонами укладений договір позики шляхом приєднання однієї сторони до умов іншої в електронній формі, що відповідає свободі договору. Сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, що підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору. За вказаних обставин суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №128180 від 27.01.2017р. на загальну суму 33353 грн. 50 коп., яка складається з: 1500 грн. основного боргу, 31853 грн. 50 коп. заборгованості по відсоткам. В частині вимог позивача про стягнення 31150 грн. 50 коп. заборгованості за простроченими відсотками суд відмовляє в задоволенні за недоведеністю. При цьому суд виходить з того, що у відповідності до другого речення п. 1.5.2 Договору, позивач не довів до суду розміщення ним відповідного повідомлення у особистому кабінеті Позичальника про обов`язок сплатити 1,9% від суми позики за кожен день прострочення.

Суд вважає аргументи представника відповідача про інший розмір процентної ставки за вказаним договором позики неспроможними, як такі, що не доведені відповідачем належними та допустимими доказами. Також суд не може прийняти до уваги аргументи представника відповідача про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення процентів за позикою у розмірі 1,9% за кожен день користування позикою після спливу 30-денного строку, оскільки таке право позивача передбачено п. 1.5.2 Договору позики.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, ч.1 ст. 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 7.8 Договору позики №128180 від 27.01.2017р., ст.ст. 10, 12, 13, 18, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 275, 279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, ідентифікаційний код 39952398), заборгованість за договором позики №128180 від 27.01.2017р. на загальну суму 33353 грн. 50 коп., яка складається з: 1500 грн. основного боргу, 31853 грн. 50 коп. заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» понесені останнім судові витрати в сумі 1086 грн. 94 коп.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити в задоволенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Теплодарський міський суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про дане судове рішення розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/) за номером справи 516/39/20.

Повне рішення суду буде складено 21.12.2020р.

Суддя