Ухвала

14 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 562/482/20

провадження № 61-17302ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договору факторингу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») про визнання договору факторингу і договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором недійсними.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсними договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині передачі прав за кредитним договором від 04 серпня 2008 року №1703/0808/55-031, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Свердбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , і договором поруки від 04 серпня 2008 року №1703/0808/55-031-Р-1, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 ; договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині передачі прав за кредитним договором від 04 серпня 2008 року №1703/0808/55-031, який укладений між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 , і договором поруки від 04 серпня 2008 року №1703/0808/55-031-Р-1, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, рішення Здолбунівського районного суду Рівненької області від 12 червня 2020 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі, обґрунтовуючи неправильність застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на:

неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду: від 14 лютого 2018 року, у справі № 756/668/15-ц, від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16;

відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо питання застосування частини четвертої статті 82 ЦПК України у правовідносинах щодо визнання договору факторингу недійсним.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Отже, є підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Щодо клопотання про зупинення виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, то підстави для його задоволення відсутні.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи, що наведені заявником підстави, за яких суд касаційної інстанції має право зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, є необґрунтованими, аргументи про необхідність зупинення виконання судового рішення ґрунтуються на припущеннях, заява ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року до закінчення перегляду в касаційному порядку задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Витребувати із Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу № 562/482/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договору факторингу недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 15 січня 2021 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний