Номер провадження: 22-ц/813/2199/20
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Бикової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про закриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

06.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, по якому просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 запропонованим ним чином.

Свої позовні ОСОБА_2 вимоги обґрунтовував тим, що він є власником 1/2 частин зазначеної квартири. Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 24.11.1994 року на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 26,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 11,4 кв.м., 2-а кімната - 15,1 кв.м. вбиральня - 1,9 кв. м., комора - 8,2 кв. м.; вбудована шафа - 0,8 кв. м., веранда - 6,3 кв. м. Загальна площа квартири - 43,7 кв.м. Позивач стверджував, що він не може з відповідачем знайти домовленості в користуванні квартирою, ОСОБА_1 чинить перешкоди в користуванні квартирою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином: у користування ОСОБА_2 виділено житлову кімнату площею 11,4 кв.м.; у користуванні ОСОБА_1 залишено житлову кімнату площею 15,1 кв.м.; в загальному користуванні залишено: вбиральня 1,9 кв.м., комора 8,2 кв.м., вбудована шафа: 0,8 кв.м., веранда 6,3 кв.м. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подала відповідач ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що кімната, яку виділено у її користування, не є відокремленою, а є прохідною, отже для користування допоміжними приміщеннями, співвласник кімнати площею 11,4 кв.м. у будь - якому разі вимушений проходити через іншу суміжну кімнату. Таким чином встановити порядок користування кватирою, щоб ОСОБА_1 мала можливість користуватися своєю кімнатою без втручання іншого співвласника, є неможливим. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість встановлення порядку користування квартирою та не врахував, що порушується принцип рівності умов здійснення співвласниками своїх прав, оскільки умови, що визначені судом ОСОБА_2 , є значно кращими у порівнянні з умовами апелянта. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що спірна квартира не є постійним місцем проживання позивача ОСОБА_2 , належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості співвласників домовитися про порядок володіння та користування спільною квартирою у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку позивачем не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що його права на здійснення права спільної часткової власності порушені. Крім того, він сам зазначає, що користується квартирою та не стикається з перешкодами зі сторони відповідача. Він ніколи не звертався з проханням встановити порядок користування квартирою, між сторонами фактично існує спір, щодо порядку утримання спільного майна, оскільки позивач також не сплачує кошти за комунальні послуги, що відповідно до положень ст.358 ЦК України не може бути підставою для задоволення вимог про встановлення конкретного порядку користування житлом. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було врахована подана нею заява про відкладення розгляду справи, чим її було позбавлено права брати участь у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду в особі судді-доповідача Кравця Ю.А. від 08.02.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю було залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду в особі судді-доповідача Кравця Ю.А. від 27 березня 2020 року провадження у вказаній цивільній справі було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2019 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю було призначено до розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05 листопада 2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: О. С. Комлевої, О. Г. Журавльова.

Розпорядженням № 5883 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В. та призначено до розгляду.

21 травня 2020 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява, відповідно до якої вона просить рішення суду першої інстанції скасувати та провадження закрити на підставі ст. 255 ЦПК України.

При цьому посилаючись на те, що 19.03.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох житлових кімнат та приміщень, житловою площею 26.5 кв.м., загальною площею 43.7 кв.м. Інша Ѕ частка квартири також належить ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на те, що станом на сьогодні ОСОБА_3 є власником цілої квартири, що унеможливлює існування спору між сторонами про порядок користування квартирою, рішення районного суду можливо скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Дослідивши матеріали справи судова колегія вважає, що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами ЦК України з приводу права спільної сумісної власності.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи, що 19.03.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а інша Ѕ частка квартири також належить ОСОБА_3 , станом на сьогодні ОСОБА_3 є власником цілої квартири.

Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №235319471 від 03.12.2020 року.

Вказані обставини унеможливлюють існування спору між сторонами про порядок користування квартирою, а отже рішення районного суду підлягає скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Згідно вимог ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 255 п.2 ч.1, 362, 368, 377, 390 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе