Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7783/19
Номер провадження: 2-в/225/4/2020
УХВАЛА

17 січня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участі

секретаря Пузиревської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області питання щодо можливості часткового відновлення повністю втраченого судового провадження в цивільній справи, закінченій ухваленням рішення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року заявник по справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача в судовому рішенні по цивільній справі № 260/3878/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До заяви була надана неналежним чином засвідчена копія рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки у заявника виникла необхідність в заміні стягувача, тому суд своєю ухвалою від 20 листопада2019 року ініціював питання щодо можливості часткового відновлення повністю втраченого судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором, яке знаходилось в провадженні Ленінського районного суду м. Донецька.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 дана заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Належно повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.494 ЦПК України,на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині,яку,на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Із змісту заяви вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Донецька знаходилась цивільна справа № 260/3878/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька по цивільній справі № 260/3878/13-ц з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» стягнена заборгованість за кредитом у сумі 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 317 048 (один мільйон триста сімнадцять тисяч сорок вісім) гривен 77 коп. та судові витрати в сумі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00 коп. а всього 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 203 528 (один мільйон двісті три тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн.. 77 копійок.

При вирішенні питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині ухвалення 19.06.2013 Ленінським районним судом м. Донецька рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, судом відповідно до вимог ст. 494 ЦПК України були досліджені матеріали з втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту рішення Ленінським районного суду м. Донецька від 19.06.2013 про стягнення заборгованість за кредитним договором у сумі 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 317 048 (один мільйон триста сімнадцять тисяч сорок вісім) гривен 77 коп. та судові витрати в сумі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. 00 коп. а всього 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 203 528 (один мільйон двісті три тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн.. 77 копійок. Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.

Зважаючи на те, що наявні в справі про часткове відновлення втраченого провадження в частині ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором представлена копія рішення суду є належним та достатнім для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого провадження саме в частині ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст.12, 60, 258, 259, 488, 489, 493, 494, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 260/3878/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині ухвалення 19 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Донецька рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вважати установленим зміст відновленого рішення Ленінським районного суду м. Донецька від 19 червня 2013 року по цивільній справі № 260/3878/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (повний текст) в наступній редакції:

«Провадження по справі № 2/260/1087/2013

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2013 року Ленінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Хмельницької Л.І.

при секретарі: Богоявленської А.С.

за участю представника позивача: ОСОБА_2 О.О.

за участю відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецьку справу за позовом Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 червня 2006 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2006Ф-023-012. 17.06.2009 року назву банку офіційно змінено на ПАТ «РОДОВИД БАНК» Відповідно до умов кредитного договору Банк взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в доларах США на купівлю автомобілю в загальному розмірі 19 917 доларів США 00 центів. Сума кредиту була надана відповідачу в повному обсязі. Кредит був виданий відповідачу під обов`язок сплати ним Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 13% річних, та відповідно до Додаткової угоди № 1 від 10 листопада 2008 року до кредитного договору №2006Ф-023-012 від 20 червня 2006 року процентну ставку було змінено на 14,5 % річних.

Відповідно до умов кредитного договору боржник взяв на себе обов`язок починаючі з місяця, наступного за місяцем, в який укладений кредитний договір, щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом згідно з додатком № 1 до кредитного договору на рахунок, вказаний у п. 1.3 Кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 17.06.2011 року; сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 17 червня 2011 року, або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Умови кредитного договору неодноразово порушувались боржником, від 14.09.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», до цього часу відповідачем не виконано зобов`язання щодо:

-повернення в повному обсязі кредитних коштів, які були отримані ним від банку та неповернуті банку за кредитним договором в розміні 8 884,62 доларів США;

-сплати процентів, які складають суму 1 249,12 доларів США.

П 3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом , або комісії, відповідач зобов`язався сплачувати банку за кожен день пеню у розмірів 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки та згідно п. 3 Додаткової угоди № 1 п. 3.9 кредитного договору викладено у наступній редакції: за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків за Кредитним договором, станом на 18.03.2013 року виникла заборгованість в сумі 10 133,74 доларів США та 1 317 048, 77 грн., зокрема:

-заборгованість за кредитом-8 884, 62 доларів США;

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами- 1 249, 12 доларів США;

-пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань- 1 310 265,55 грн.;

-відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно до ст.. 625 ЦК України 6 783, 22 грн.

За офіційним курсом НБУ станом на 18.03.2013 року 1 долар США дорівнює 7,9930 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача перед банком по кредитному договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2006Ф-023/2-012 від 20 червня 2006 року. У відповідності до зазначеного договору відповідальність боржників перед банком за невиконання умов кредитного договору є солідарною.

У відповідності до п. 2.1 договору поруки, у разі невиконання відповідачем Смирнгвим зобов`язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або Банку не пізніше 3- х робочих днів після одержання такого письмового повідомлення погашає за рахунок власник коштів на рахунок Банку або шляхом внесення готівкових коштів в касу Банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не виконують, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 2006Ф-023-012 від 20 червня 2006 року в сумі 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 317 048 ( один мільйон триста сімнадцять тисяч сорок вісім) гривен 77 коп., а також судові витрати в сумі 3 441 грн.00 коп.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки з зазначенням дати та часу судового засідання рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Проте, поштові повідомлення повернуті до суду з відміткою поштового відділення «За закінченням строку зберігання».

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, у зв`язку із чим вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він дійсно укладав з банком договір поруки № 2006Ф-023/2-012 від 20 вересня 2006 року в забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за основним кредитним договором, але від не підписував додаткової угоди № 1 від 10.11.2008 року та йому не було відомо про зміну банком відсотків за кредитом. Крім того, він жодного разу не повідомлявся банком про те, що ОСОБА_1 припинив сплачувати кошти за користування кредитом та в нього наявна заборгованість. Просив у задоволенні позову щодо стягнення з нього заборгованості відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти.

У відповідності до положень статті 1049 ЦК України «позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором».

Так, у судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2006 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2006Ф-023-012 (а.с.5-7). 17.06.2009 року назву банку офіційно змінено на ПАТ «РОДОВИД БАНК» Відповідно до умов кредитного договору Банк взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в доларах США на купівлю автомобілю в загальному розмірі 19 917 доларів США 00 центів. Сума кредиту була надана відповідачу в повному обсязі. Кредит був виданий відповідачу під обов`язок сплати ним Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 13% річних, та відповідно до Додаткової угоди № 1 від 10 листопада 2008 року до кредитного договору №2006Ф-023-012 від 20 червня 2006 року процентну ставку було змінено на 14,5 % річних (а.с.9).

Відповідно до умов кредитного договору боржник взяв на себе обов`язок починаючі з місяця, наступного за місяцем, в який укладений кредитний договір, щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом згідно з додатком № 1 до кредитного договору на рахунок, вказаний у п. 1.3 Кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 17.06.2011 року; сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 17 червня 2011 року, або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Умови кредитного договору неодноразово порушувались боржником, від 14.09.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», до цього часу відповідачем не виконано зобов`язання щодо:

- повернення в повному обсязі кредитних коштів, які були отримані ним від банку та неповернуті банку за кредитним договором в розміні 8 884,62 доларів США;

- сплати процентів, які складають суму 1 249,12 доларів США.

П 3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом , або комісії, відповідач зобов`язався сплачувати банку за кожен день пеню у розмірів 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки та згідно п. 3 Додаткової угоди № 1 п. 3.9 кредитного договору викладено у наступній редакції: за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, з боку Відповідача мало місце порушення зобов`язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення.

Пунктом 3.9. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, Відповідач зобов`язується сплачувати Банку пеню за кожний день у розмірі 1,6 % в день від суми простроченої заборгованості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків за Кредитним договором, станом на 18.03.2013 року виникла заборгованість в сумі 10 133,74 доларів США та 1 317 048, 77 грн., зокрема:

- заборгованість за кредитом-8 884, 62 доларів США;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1 249, 12 доларів США;

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань - 1 310 265,55 грн.;

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно до ст.. 625 ЦК України 6 783, 22 грн.

При цьому, суд вважає, що зазначена заборгованість підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено в судовому засіданні, в якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 перед банком по кредитному договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2006Ф-023/2-012 від 20 червня 2006 року (а.с.33). У відповідності до зазначеного договору відповідальність боржників перед банком за невиконання умов кредитного договору є солідарною.

У відповідності до п. 2.1 договору поруки, у разі невиконання відповідачем ОСОБА_4 зобов`язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або Банку не пізніше 3- х робочих днів після одержання такого письмового повідомлення погашає за рахунок власник коштів на рахунок Банку або шляхом внесення готівкових коштів в касу Банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він не знав про існування додаткової угоди № 1 до кредитного договору та не підписував її. При огляді додаткової угоди (а.с.35) встановлено, що дійсно підпис на ній не відповідає зразкам підпису ОСОБА_3 в паспорті (а.с.37) та у договорі поруки (а.с.33-34).

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред`явлення до нього позову. При цьому, в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Зобов`язання за кредитним договором повинно бути виконане до 17.06.2011 року, позивачем не надано суду доказів пред`явлення до відповідача ОСОБА_3 вимоги про погашення кредиту протягом 6 місяців після від дня настання строку виконання основного зобов`язання тому суд вважає, що порука припинилась, тому заборгованість повинна бути стягнута лише з відповідача ОСОБА_1 .

В добровільному порядку відповідач ОСОБА_1 заходів щодо добровільної сплати заборгованості не прийняв до цього часу. Тому сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, пов`язаних із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає частини третьої статті 533 ЦК.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 3441, 00 грн., оскільки з причини невиконання відповідачем взятих на себе обов`язків, позивач змушений був звернутися до суду з позовом.

На підставі ст. ст. 526, 530, 536, 549, 610, 612, 625, 1046-1054 ЦК України й керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214,215ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька 1-3) , кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 у Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області, МФО 321024 заборгованість за Кредитним договором № 2006Ф-023-012 від 20 червня 2006 року в сумі 10 133 (десять тисяч сто тридцять три) долара США 74 центи та 1 317 048 (один мільйон триста сімнадцять тисяч сорок вісім) гривен 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька 1-3) , кореспондентський рахунок № НОМЕР_2 у Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області, МФО 321024 судові витрати в сумі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн.. 00 коп.

В задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Ленінський районний суд м. Донецьк в 10-денний строк з дня його проголошення .

Суддя:Л.І.Хмельницька»

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п.15.5ч.1РозділуXIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя А.В.Соляник