Постанова

Іменем України

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 489/1161/19

провадження № 61-12345св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

позивачі: перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року у складі судді Данилової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської радизвернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив визнати недійсним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 17 вересня 2018 року № 27999817 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомості - адміністративну будівлю охорони з автостоянкою загальною площею 57,9 кв. м, розташовану на АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 знести автомийку самообслуговування, розташовану за вказаною адресою.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що заяву подано з додержанням вимог статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Підстав для відмови у відкритті провадження не встановлено. Цивільна справа підсудна цьому суду та підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Не погодившись із ухвалою, у квітні 2019 року ОСОБА_1 оскаржив її до суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що вимога суб`єкта владних повноважень про знесення об`єкта самочинного будівництва, заявлена з підстав порушення архітектурних, містобудівних, санітарних та інших обмежень, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вимога про скасування запису про реєстрацію права власності не є похідною від існуючого майнового права, оскільки її підстава безпосередньо пов`язана з реалізацією організаційно-розпорядчої компетенції суб`єктом владних повноважень з питань архітектурно-будівельного контролю, а тому також підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 березня 2019 року повернуто скаржнику.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з підстав порушення судом першої інстанції правил предметної юрисдикції, яка передбачає розмежування компетенції між судами загальної юрисдикції та судами інших юрисдикцій. Разом з тим оскарження в апеляційному порядку із зазначеної підстави таких ухвал окремо від рішення суду положеннями статті 353 ЦПК України не передбачено.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів .

Аргументи учасників справи

У вересні 2019 року перший заступник прокурора області - Білоус О. надав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2019 року поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року. Відкрито касаційне провадження у справі № 489/1161/19. Витребувано цивільну справу з Ленінського районного суду міста Миколаєва.

У вересні 2019 року матеріали цивільної справи № 489/1161/19 надійшли до Верховного Суду та 09 вересня 2019 року передані судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01 листопада 2019 року повернуто справу № 489/1161/19 на розгляд колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування запису про право власності та знесення автомийки.

04 березня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 не погодився з ухвалою про відкриття провадження від 04 березня 2019 року, подав апеляційну скаргу, зазначаючи, з урахуванням обставин, і правової позиції Великої Палати Верховного Суду, про те, що вимога про зобов`язання ОСОБА_1 знести автомийку самообслуговування по АДРЕСА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, ухвала Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 березня 2019 року оскаржена Козловим В. О. з підстав непідвідомчості спору суду цивільної юрисдикції, а не з підстав порушення судом правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 352 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, зокрема, ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, якщо вона постановлена з порушенням правил підсудності.

Питання цивільної юрисдикції врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України, що розмежовує предметну та суб`єктну юрисдикцію (§ 1); інстанційну юрисдикцію (§ 2) та територіальну юрисдикцію (підсудність) (§ 3).

З назви § 3 глави 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України можна встановити, що процесуальний закон ототожнює поняття «територіальна юрисдикція» та «підсудність». Тому пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України слід розуміти як такий, що передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду щодо суті спору ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі лише з підстав порушення цим судом правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 442/4490/18 (провадження № 14-158цс19).

Таким чином апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ухвала про відкриття провадження за таких обставин не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту четвертого частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо: скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У зв`язку з цим апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук