Провадження № 2/127/4736/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Волхової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності, в якому просить визначити розмір часток ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрованій за ними в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 13.08.1993 року за реєстровим №942/6400 в реєстровій книзі №151 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993 року, виданого виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення №322 від 18.05.1993 року, на рівні 1/3 ідеальної частки кожного з 3-х співвласників, в тому числі частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку, частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день його смерті становила 1/3 ідеальну частку, частка ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) становить 1/3 ідеальну частку.

Позов мотивовано тим, що позивач у справі ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 29.06.1993 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». До одруження позивач проживала та була зареєстрована з батьками за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993 року, виданого виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення №322 від 18.05.1993 року, вищевказана квартира була передана ОСОБА_2 (матері позивача) та членам її сім`ї ОСОБА_3 (батьку позивача) і ОСОБА_9 (позивачу) у спільну сумісну власність без визначення часток. Після приватизації квартири позивач знялася з паспортної реєстрації і переїхала проживати за іншою адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Його спадкоємцями першої черги за законом були позивач як донька та ОСОБА_2 як дружина померлого. Позивач не прийняла спадщину після смерті батька, її мати спадщину після померлого за життя не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, на яку вона залишила заповіт, яким вона заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_1 (позивачу). До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема, входять частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі частка, яку вона одержала в результаті приватизації, та частка, яку вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, почала оформлення свого права на спадщину, для чого звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори. При попередній консультації нотаріус повідомила позивачу, що оскільки в свідоцтві про право власності на житло від 18.05.1993 року не визначено частки співвласників квартири, неможливо встановити обсяг спадкового майна, яке мати померлої успадкувала після смерті чоловіка, та спадкового майна, яке залишилося після смерті матері позивача. Крім того, без визначення часток у праві власності на квартиру позивач не зможе розпорядитися часткою квартири, яку вона отримала в результаті приватизації. Спадкові справи після смерті батьків позивача не відкривалися. Позивач позбавлена можливості оформити своє право на успадковану частку квартири без визначення часток її померлих батьків у праві спільної сумісної власності на квартиру. Крім того, без визначення частки позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру вона буде в майбутньому позбавлена права на розпорядження належною їй часткою. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2019 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2019 року підготовче провадження у справі закрито.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року за клопотанням представника відповідача витребувано з КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_1 .

29.01.2020 року до суду на виконання ухвали від 20.01.2020 року надійшла інвентаризаційна справа №2509 на будинковолодіння АДРЕСА_3 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, судове засідання проводити за її відсутності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_10 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності представника Вінницької міської ради, при вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та інвентаризаційної справи, враховуючи зміст заяв позивача та представника відповідача, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.04.1967 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

18.05.1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення №322 від 18.05.1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на праві спільної власності (а.с.10). В свідоцтві про право власності на житло частка кожного зі співвласників в праві власності не визначена.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи №2509 на будинковолодіння АДРЕСА_3 після видання свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_4 в цьому будинку 18.05.1993 року жодних змін в праві власності на цю квартиру не відбулося. Вказане свідоцтво є актуальним правоустановчим документом на квартиру АДРЕСА_4 (аркуш інвентаризаційної справи 33).

29.06.1993 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_7 , змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.06.1993 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_3 помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Позивач як донька та її мати ОСОБА_2 як дружина померлого є його спадкоємцями першої черги за законом.

ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 26.05.1976 року по день смерті (а.с.14).

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є належним позивачем, яка не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавців в спадковому майні.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, посилається на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано.

Визначаючись щодо позовних вимог ОСОБА_1 , суд враховує положення вказаних вище норм закону про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення часток не дає можливості позивачу в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення розміру часток позивача ОСОБА_8 (до зміни прізвища ОСОБА_11 ) та померлих ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частці кожного з них - підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 355, 357, 368, 372 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 142, 189, 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_9 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрованій за ними в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 13.08.1993 року за реєстровим №942/6400 в реєстровій книзі №151 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1993 року, виданого виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів на підставі рішення №322 від 18.05.1993 року, є рівними і становлять по 1/3 ідеальній частці кожного з 3-х співвласників, в тому числі частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку, частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день його смерті становила 1/3 ідеальну частку, частка ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) становить 1/3 ідеальну частку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Вінницька міська рада, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя: