Номер провадження: 22-ц/813/3988/20
Номер справи місцевого суду: 523/1712/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П.,Князюка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання розписки фіктивною (недійсною),

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який вподальшому уточнила, до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 550 951 грн. 40 коп., з яких борг за договором позики - 468 000 грн., сума інфляційний втрат у розмірі 63 180 грн. та 3 % річних у сумі 19 771 грн. 40 коп.

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання розписки фіктивною (недійсною).

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Соловйов Віктор Вікторович звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (а.с.14-17), шляхом накладення арешту на:

- Ѕ частину земельної ділянки НОМЕР_1 , площею 0,055 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 ;

- ј частину квартири АДРЕСА_5 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича задоволено частково. Накладено арешт на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,055 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 68 від 17.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Заботкіною Т.Ю. Одеського міського нотаріального округу.

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокат Огороднійчук М.І. звернувся до суду із заявою про застосування зустрічного позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвоката Огороднійчук М.І. задоволено частково. Застосовано зустрічне забезпечення позову. Визначено ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення в сумі 30 000 грн. та зобов`язано ОСОБА_1 сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та надати суду такі докази (а.с.27).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Соловйов Віктор Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року та відмовити заявнику у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (частини перша, друга статті 154 ЦПК України).

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Судом встановлено, що:

- ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання розписки фіктивною (недійсною);

- ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича задоволено частково. Накладено арешт на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,055 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 68 від 17.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Заботкіною Т.Ю. Одеського міського нотаріального округу.

Накладення арешту на Ѕ частину земельної ділянки передбачає певні обмеження правомочності власника у розпорядженні такою земельною ділянкою.

Подаючи до суду першої інстанції клопотання про застосування зустрічного забезпечення шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду 50 000 грн., представник ОСОБА_3 в обґрунтування задоволення поданого клопотання зазначив, що накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно, нанесе їй шкоду, оскільки накладення арешту буде перешкоджати укладенню кредитних та іпотечних договорів, заключення яких планується з метою придбання нових об`єктів нерухомості.

Зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача. При цьому єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не дотримався і прийшов до передчасного висновку про справедливість наведених у клопотанні обґрунтувань, що накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно, буде перешкоджати укладенню кредитних та іпотечних договорів, заключення яких планується з метою придбання нових об`єктів нерухомості, що нанесене їй шкоду, оскільки будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів про існування звернення ОСОБА_3 до конкретних банківських та фінансових установ, а також інших потенційних кредиторів про видачу кредиту (кредитів) і обговорення умов необхідності забезпечення такого кредиту (кредитів) саме передачею арештованої земельної ділянку в іпотеку, ОСОБА_3 не надано, а судом даним обставинам належної уваги приділено не було. Крім того, заявником не доведено реальність наміру придбання конкретного нерухомого майна саме за кредитні кошти і що саме забезпечення позову стало єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості отримати грошові кошти в кредит.

Також представником ОСОБА_3 не доведено, яким чином застосування судом заходів забезпечення позову щодо арештованої земельної ділянки може завдати відповідачу ймовірних збитків, в чому ці збитки будуть полягати і виходячи з чого заявником було оцінено розмір зустрічного забезпечення саме у 50 000 грн. в якості можливої компесації ймовірних збитків.

В свою чергу в оскарженій ухвалі суду першої інстанції не мотивовано з чого виходив суд оцінюючи ймовірні збитки ОСОБА_3 , про які зазначено у відповідному клопотанні її представника, саме у 30 000 грн. Не доведено також те, що майновий стан позивача може ускладнити або зробити неможливим відшкодування можливих збитків відповідачеві, внаслідок забезпечення позову, у разі відмови у позові.

Доказів, передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення не містять, оскільки ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання на території України, а докази щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, суду не представлено.

У зв"язку з тим, що заявник не довів, що вжитті судом заходи забезпечення позову можуть спричинити йому збитки, підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала першої інстанції скасуванню, з ухваленням рішення про відмову представнику ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокату Огороднійчук М.І. у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про застосування зустрічного забезпечення - скасувати.

Заяву представника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвоката Огороднійчук Максима Ігоровича про застосування зустрічного забезпечення - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін