ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Київ

справа № 761/29451/17

провадження № 22-ц/824/125/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 и на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року у складі судді Волошиної В.О, повний текст складений 30.05.2019 року,

встановив:

У серпні 2017р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біляєв В.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., про витребування майна, скасування державної реєстрації речових прав не нерухоме майно та вселення до квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 листопада 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва було прийнято рішення у справі за її позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, яким, зокрема було визнано за нею право власності на 1/4 частину спірної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_6 .

Зазначене рішення набрало законної сили 30 січня 2015 року, проте її частина квартири перебуває у незаконному володінні відповідача ОСОБА_2 , який є набувачем зазначеної квартири за безвідплатним договором дарування.

У зв`язку з наведеним позивач просила витребувати у відповідача на свою користь 1/4 частку спірної квартири з незаконного володіння ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В.: індексний номер: № 13104763 від 16 травня 2014 року та рішення від 24 грудня 2012 року здійсненого на підставі договору купівлі-продажу № 1946 від 21 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О.; вселити її до вказаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 330 ЦК України, адже спірна квартира вибула із власності позивача проти її волі.

Скаржник також зазначає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва, на яке остання посилається як на підставу свої вимог, на момент подачі позову скасовано не було, а тому, на її думку, були правові підстави для його задоволення.

В суді апеляційної інстанції представники позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_5 заперечував проти скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

Інші учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи із аналізу даної норми, звертаючись до суду з віндикаційним позовом, позивач повинен довести, що він є законним власником або володільцем спірного майна і що це майно перебуває у незаконному володінні відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 761/11237/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, зокрема було вирішено:

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 ;

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008р. ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000р., згідно з розпорядженням від 29 червня 2000р. за № 476, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і залишилась після смерті ОСОБА_6 (а.с.4-6).

Разом із тим, постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019р. у справі № 761/11237/14-ц, яка набрала законної сили і в касаційному порядку не оскаржувалась, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року у справі № 761/11237/14-ц, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано та в цій частині закрито провадження у справі (а.с.135-137).

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача, про наявність правових підстав для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач їх не довів, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності сторін за ст.12 ЦПК України.

Доводи та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового правого аналізу не потребують, оскільки не тягнуть за собою скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги немає, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 и залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :