Дата документу 07.02.2020 Справа № 336/1344/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/1344/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Пр. №22-ц/807/1106/20
УХВАЛА

07 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі головуючого судді доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та коштів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 як особа, що не приймала участь у цій справі на підставі ст. 352 ч. 1 ЦПК України подала апеляційну скаргу, за якою апеляційне провадження не може бути відкрито з наступних підстав.

Скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що до 14.12.2017 року включно) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Із матеріалів цієї справи встановлено, що оскаржується рішення суду першої інстанції ухвалене 22.03.2017 року, без участі скаржника.

ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами цієї справи у повному обсязі, зняла фотокопії та отримала копію повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції 14.01.2020 року (заява а.с. 33).

Апеляційну скаргу скаржник ОСОБА_1 подала через суд першої інстанції поштою 27.01.2020 року (конверт а.с. 48).

Встановлено, що ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі та просила поновити строк на апеляційне оскарження останнього. Клопотання обґрунтоване тим, що скаржник не приймала участь у цій справі, копію повного тексту оскаржує мого рішення суду першої інстанції у цій справі отримала в канцелярії суду лише 14.01.2020 року.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки.

Із матеріалів цієї справи встановлено, що ОСОБА_1 отримала копію повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції 14.01.2020 року (заява а.с. 33).

Звідси, строк десять днів (відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції) на подачу апеляційної скарги з дня отримання ОСОБА_1 (14.01.2020 року) копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року розпочався для останньої з 15.01.2020 року та збіг 24.01.2020 року.

Однак встановлено, що апеляційну скаргу скаржник подала через суд першої інстанції поштою 27.01.2020 року (конверт а.с. 48), тобто із пропуском строку на її подачу.

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Крім того, встановлено що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплатила судовий збір.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування свого клопотання скаржник зазначила, що на сьогоднішній день майновий стан ОСОБА_1 є дуже скрутним, дохід скаржника є фактично нижче прожиткового мінімуму, встановленого для громадян України. ОСОБА_1 тимчасово не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, крім того остання бає бути звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження зазначеного надає відповідні документи (а.с. 41-47), у тому числі копію довідки із центру зайнятості з 08.2019 року по 11.2019 року (а.с. 41).

Проте, згідно із ст. 5 ч. 1 п. 3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Встановлено, що відповідно до матеріалів цієї справи, скаржник ОСОБА_1 не є позивачем у цій справі.

Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Проте, згідно із матеріалів вищезазначеної справи встановлено, що ОСОБА_1 до визначеної категорії осіб не відноситься.

Також, в силу вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір»:

1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скрутне матеріальне становище це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

На підтвердження доводів щодо майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплатити судові витрати на момент подачі апеляційної скарги.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім"ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не заявляла клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Вищезазначене клопотання та надані до апеляційної скарги документи є недостатнім для вирішення апеляційним судом питання про звільнення від сплати судового збору за подачу до апеляційного суду вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, проте можуть бути підставою для відстрочки сплати судового збору.

Згідно із ст. 3 ч. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З 15 грудня 2017 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями від 03.10.2017 № 2147-VIII почали діяти нові ставки для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду майнового характеру для фізичної особи оплачується у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року N 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2017 року складає 1600 грн.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (640 грн.), тобто 704 грн.

Із наданих ОСОБА_1 документів, встановлено, що зазначений судовий збір є незначним для скаржника.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є:

Отримувач коштів: УК у м. Запоріжжя/Вознесенівс./ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025409

Банк отримувача коштів: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) : 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Рахунок (IBAN): UA0008007

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), Запорізький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При вищевикладених обставинах, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 357 ЦПК України, п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України, ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що до 14.12.2017 року включно), апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції

інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року у цій справі та

оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 704 грн. зі сплатою на вищезазначені реквізити, або відповідні документи на підтвердження свого майнового стану на момент звернення до суду із апеляційною скаргою (довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік, на підтвердження відсутності у скаржника інших доходів, довідку про наявність виплат соціальної допомоги тощо) в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя доповідач М.С. Гончар