Справа № 524/9321/19
Провадження №2/524/1028/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Рибалки Ю.В.,
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26 квітня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали в спадщину після смерті матері ОСОБА_3 спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А,а,аг», житловою площею 31 кв.м., загальною площею 61,3 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», льоху літ. «В», сараїв літ. «Гг?», льоху літ «Д», гаража літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», вимощення «І», огорожі № 1-3.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать по Ѕ частині вищевказаного домоволодіння.
Зазначений будинок розміщується на земельній ділянці площею 720 кв.м., що за функціональним використанням призначена для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, та яка перебуває у власності територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області.
Позивач та відповідач не змогли домовитися про добровільний поділ майна в натурі, також вони не змогли прийти до згоди про порядок користування спорудами на території домоволодіння та земельною ділянкою.
Також через відмову відповідача, ОСОБА_1 не зміг приватизувати земельну ділянку виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що позивач та відповідач є співвласниками будинку, то від відповідача теж вимагалася згода на приватизацію, але остання відмовилася ставити підписи в документах, розробку яких позивач повністю оплатив.
Ураховуючи, що позивач не може врегулювати з відповідачем питання щодо поділу в натурі житлового будинку та господарських споруд та визначити порядок користування земельною ділянкою, відповідно останній не може реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки.
Позивач звернувся до судового експерта, яким було складено висновок про технічну можливість поділу в натурі належних співвласникам часток будинку та фактичний розподіл земельної ділянки для користування співвласників.
За викладених обставин, у зв`язку із неможливістю врегулювати питання щодо поділу нерухомого майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками в досудовому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом. Просить розділити в натурі дане майно за вищевказаною адресою та визнати за ним право власності на 33/50 його часток, згідно з варіантом ІІ, викладеним у висновку судового експерта від 18.10.2019 № 7/14-19, а за відповідачем визнати право власності на 17/50 часток. Також просив встановити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння, шляхом виділення в користування позивачу та відповідачу земельних ділянок площею по 360 кв.м. кожному, згідно з додатком № 3 до висновку експерта від 18.10.2019 № 7/14-19.
Ухвалою суду від 08.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначенно її до розгляду за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін у підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.06.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Коротченко О.П. не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.
Представник третьої особи у справі Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмові пояснення, за змістом яких просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи та ухвалити рішення на основі норм діючого законодавства.
Дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.04.2007 серії ВЕО № 124852 позивачу належить на праві приватної власності Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 серії ВЕО № 124854 відповідачу ОСОБА_4 також належить на праві приватної власності Ѕ частка вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » відповідно до свідоцтва про шлюб від 15.12.2007 серії НОМЕР_1 .
Дане домоволодіння цілому складається з житлового будинку літ. «А,а,аг», житловою площею 31 кв.м., загальною площею 61,3 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», льоху літ. «В», сараїв літ. «Гг?», льоху літ «Д», гаража літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», вимощення «І», огорожі № 1-3.
Житловий будинок літ. «А,а, аг» складається з наступних приміщень: коридор «1-1» площею 5,4 кв.м., передня «1-2» площею 11,4 кв.м., кімната «1-3» площею 14,9 кв.м., кімната «1-4» площею 9,1 кв.м., кімната «1-5» площею 7,0 кв.м., кухня-їдальня «1-6» площею 9,6 кв.м., веранда 1 площею 3.9 кв.м.
Це домоволодіння розміщується на земельній ділянці площею 720 кв.м., що за функціональним використанням призначена для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку та перебуває у власності територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області (земельна ділянка не приватизована).
Факт наявності у сторін права приватної власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями (по Ѕ частки у кожного) підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 25.09.2019 за № 182383882.
У ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 має намір здійснити реальний розподіл житлового будинку, господарських будівель, з виділенням в натурі належних кожній із сторін часток у спільному майні, зі збільшенням своєї частки, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, однак досягти згоди в досудовому порядку щодо даного питання йому не вдалося.
За заявою позивача було проведено будівельно-технічну, земельно-технічну та оціночно - будівельну експертизу, за результатами якої 18 жовтня 2019 року складено висновок судового експерта Шлапак С.Л. за № 7/14-19.
На вирішення експерту поставлено наступні питання: чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва виділити в натурі належні на праві власності позивачу ОСОБА_1 1/2 частин в домоволодінні АДРЕСА_1 та надати можливі варіанти порядку користування присадибною земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників (по Ѕ у кожного) та запропонувати варіанти поділу (виділу).
Відповідно до висновку експерта від 18 жовтня 2019 року № 7/14-19 встановлено, що:
- з технічної точки зору можливо провести поділ об`єкту нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміщених по АДРЕСА_1 , з відхиленням від ідеальних часток співвласників.
Запропоновано два варіанти (І, ІІ) поділу об`єкту нерухомого майна житлового будинку господарських будівель та споруд.
- з технічної точки зору можливо визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою. Експертом запропоновано два варіанта порядку користування земельною ділянкою з виділенням кожному з співвласників по Ѕ частці зазначеної ділянки відповідно до запропонованих варіантів І, ІІ поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд.
З даним висновком експерта позивач згоден та бажає застосувати один з наведених у ньому варіантів поділу в натурі нерухомого майна.
Як зазначає позивач, на даний час між сторонами склався певний порядок користування будинком, відповідно до якого він користується наступними приміщеннями: коридор «1-1» площею 5,4 кв.м., передня «1-4» площею 9,1 кв.м., кімната «1-5» площею 7,0 кв.м., кухня-їдальня «1-6» площею 9,6 кв.м., веранда 1 площею 3.9 кв.м.
Даний порядок користування будинком відповідає варіанту ІІ поділу нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель і споруд, запропонованих означеним висновком експерта, де позивач виступає 1-м співвласником, зокрема:
1-му співвласнику позивачу на Ѕ частку домоволодіння припадає:
По житловому будинку літера А,а:
коридор «1-1» площею 5,4 кв.м., передня «1-4» площею 9,1 кв.м., кімната «1-5» площею 7,0 кв.м., кухня-їдальня «1-6» площею 9,6 кв.м., веранда 1 площею 3.9 кв.м.
По надвірним будівлям і спорудам:
Ганок (літ. а?), літня кухня (літ Б), сарай (літ. б), погріб (літ. В), замощення (літ І), Ѕ частина огорожі (№ 1-3).
Разом по житловим приміщенням: 35 кв.м., що на 4, 35 кв. м. більша від ідеальної частки.
У свою чергу, 2-му співвласнику (відповідачу), на Ѕ частку домоволодіння припадає:
По житловому будинку літера А,а:
Передня «1-2» площею 11,4 кв.м., кімната «1-3» площею 14,9 кв.м.
Разом по житловим приміщенням: 26,3 кв.м., що на 4, 35 кв. м. менша від ідеальної частки.
По надвірним будівлям і спорудам:
Сарай (літ. Г), сарай (літ. г1), погріб (літ. Д), вбиральня (літ. Ж), Ѕ частина огорожі № 1-3.
Відповідно до даного варіанту поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частки співвласників будуть мати вигляд:
1-го співвласника (позивача) 33/50 частки;
2-го співвласника (відповідача) 17/50 часток.
Для здійснення запропонованого варіанту розподілу житлового будинку та приведення виділюваних квартир до вимог будівельних норм необхідно провести наступні переобладнання:
А) в приміщення «1-2» за рахунок часткового демонтажу підвіконної частини існуючого віконного прорізу влаштувати дверний проріз, встановити подвійний дверний блок на вході в частину будинку, запропоновану 2 співвласнику (відповідачу), облаштувати кухню.
Б) демонтувати дверні блоки між приміщеннями «1-1»/ «1-2», «1-3»/ «1-4» прорізи закласти цеглою.
В) квартири обладнати самостійними системами інженерного забезпечення.
Розподіл горищного приміщення провести згідно лінії розподілу будинку без спорудження перегородки.
Варіант розподілу житлового будинку наведено в додатку № 1 до висновку. Синім кольором визначені приміщення 1-го співвласника (позивача). Червоним кольором зазначені приміщення 2-го співвласника (відповідача).
Згідно з цим висновком експерта визначені також можливості поділу земельної ділянки.
Позивач просить застосувати запропонований експертом варіант ІІ порядку користування земельною ділянкою, який зазначено в додатку № 3 до висновку експерта, згідно з яким:
1 співвласнику (позивачу) у відповідності з ідеальною часткою Ѕ запропонована в користування земельна ділянка площею 360 м2 (720 х Ѕ);
2 співвласнику (відповідачу) у відповідності з ідеальною часткою Ѕ запропонована в користування земельна ділянка площею 360 м2 (720 х Ѕ).
Межу земельних ділянок, виділити в індивідуальне користування співвласників наступним чином:
- від кр. А, яка поділяє межу по червоній лінії (вул.. Чередницька) на відрізки розміром 1, 25 м. та 5, 30 м. по прямій до кр. Б відрізок довжиною 19,26 м.;
- від кр. Б до кр. В. під кутом 115 градусів відрізок довжиною 3, 21 м.;
- від кр. В до кр. Г під кутом 65 градусів відрізок довжиною 6, 85 м.;
- від кр. Г до кр. Д. по прямій по стіні веранди відрізок довжиною 3, 16 м.;
- від кр. Д до кр. Е під кутом 90 градусів по стіні веранди відрізок довжиною 1,23 м;
- від кр. Е до кр. Ж під кутом 90 градусів по стіні будинку відрізок довжиною 1,07 м;
- від кр. Ж до кр. З під кутом 90 градусів по будинку відрізок довжиною 4,21 м.;
- від кр. З до кр. И під кутом 90 градусів по будинку відрізок довжиною 7, 50 м.;
- від кр. И до кр. К під кутом 90 градусів по стіні будинку відрізок довжиною 4,21 м;
- від кр. К до кр. Л по прямій відрізок довжиною 4, 61 м.;
- від кр. Л до кр. М під кутом 85 градусів відрізок довжиною 9, 44 м;
- від кр. М до кр. Н під кутом 95 градусів відрізок довжиною 7, 45 м., поділивши тильну межу.
Межа користування вказана на викопіровці плану земельної ділянки червоним кольором і проходить по крапках А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н. Синім кольором зазначена земельна ділянка, яку позивач (співвласник 1) просить виділити в користування. Червоним кольором зазначена земельна ділянка, якою має користуватися відповідач (співвласник 2).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України гарантовано, що усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі права власності, яке є непорушним, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», пункти 69 і 73).
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно з ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Частинами 1-3 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ст. 367 ЦК України).
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи даний спір між сторонами, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем варіант поділу в натурі житлового будинку з господарськими спорудами (варіант ІІ згідно з висновком експертна) призведе до суттєвого відступлення від розміру ідеальних часток сторін у праві власності на відповідний об`єкт нерухомого майна, оскільки після його поділу в натурі частка відповідача зменшиться з 1/2 до 17/50 (ринкова вартість часток складатиме: позивача 204 007 грн., відповідача 103 523 грн.), що може призвести до порушення її права власності, непропорційного втручання у таке право.
При цьому позивач у ході розгляду спору не надав пропозицію щодо відповідної грошової компенсації співвласнику (відповідачу), частку якої він просить зменшити.
Разом із суттєвим зменшенням ідеальної частки у праві власності на житловий будинок, відповідач, для приведення виділеного їй об`єкта нерухомого майна у відповідність до вимог державних будівельних норм, повинна буде, зокрема, влаштувати окремий вхід в частину будинку, закласти прорізи між приміщеннями будинку цеглою та обладнати квартиру самостійними системами інженерного забезпечення, що свідчить про необхідність понесення певних витрат на здійснення такого переобладнання.
Як зазначено у мотивувальній частині згаданого висновку експерта, так як не відомі матеріали, які будуть використовуватися при переобладнанні будинку до відповідності будівельних норм та правил, то не представляється можливим розрахувати витрати на таке переобладнання.
Також необхідність влаштування відповідачем окремого входу, передньої, кухні за рахунок переобладнання жилого приміщення у нежитлове, ураховуючи невеликий розмір площі нерухомого майна (дві житлові кімнати, одну з яких треба буде переобладнати у нежитлове приміщення) на переконання суду призведе до неспівмірної шкоди господарському призначенню такого майна (у разі виділення в окремий об`єкт (квартиру).
Водночас, можливість понесення відповідних витрат відповідачем, як і її згода на запропонований позивачем варіант поділу в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності сторін, згода отримання відповідної компенсації, у судовому засіданні не встановлені. Будь-яких доказів щодо цього під час розгляду справи суду не надано.
Інший варіант поділу будинку, запропонований у висновку експерта (варіант І), також не може бути застосований судом при вирішенні даного спору, оскільки передбачає зменшення ідеальної частки позивача у праві спільної власності на цей житловий будинок з 1/2 частки до 2/5 часток, на що він не погоджувався.
При цьому суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази відповідної згоди та можливості відповідача сплатити позивачу відповідну грошову компенсацію, у разі застосування такого варіанту поділу майна в натурі.
Таким чином суд приходить до висновку, що за вищевказаних обставин, запропонований позивачем варіант поділу нерухомого майна в натурі призведе до суттєвого порушення права власності відповідача, покладення на неї індивідуального та надмірного тягаря. Таке втручання у право відповідача на мирне володіння майном суд не може вважати пропорційним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Ураховуючи вищевикладене, похідні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою також не підлягають задоволенню, оскільки без вирішення питання про поділ житлового будинку в натурі, визначення порядку користування відповідною земельною ділянкою у запропонованих варіантах є передчасним.
Керуючись ст. 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 200, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 15, 328, 356, 358, 364, 365, 367 ЦК України, ст. 88, 120 ЗК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Ю.В. Рибалка