ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1886/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1359/20 Категорія: Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року, ухваленого в складі судді Суходольського О.М., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву № б/н від 19 листопада 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 100000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2020 року має заборгованість у розмірі 152654 гривні 16 копійок, з яких:

- 100000 гривень - заборгованість за кредитом;

- 52654 гривні 16 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Однак банк використовуючи своє право на пред`явлення позову, просив стягнути лише частину заборгованості в розмірі 139385 гривень 09 копійок, з яких:

- 100000 гривень - заборгованість за кредитом;

- 39385 гривень 09 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 19 листопада 2018 року по 29 листопада 2019 року.

Також просив стягнути судові витрати у розмірі 2102 гривні.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 19 листопада 2019 року в розмірі 100000 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтована позовна заява в цій частині і відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач належним чином повідомив його про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на які посилався банк.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що в рішенні суду в частині задоволених позовних вимог, обставини які мають значення для справи судом встановлені не повно та неправильно досліджено докази та надано їх оцінку, порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що є рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, про той самий предмет, з тих самих підстав і між тими самими сторонами, що є підставою для закриття провадження у справі про що вона заявляла в суді першої інстанції.

Також вказує, що позивачем не надано документи на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, доказів отримання кредиту в заявленій сумі та наявності заборгованості за договором. Зокрема вказує, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, копія анкети-заяви на приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не може підтверджувати існування боргу, а самі Умови та Правила не можуть підтверджувати факт існування боргу. Крім того, позивачем не доведено, які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов та Тарифів нібито приєднався та зобов`язався виконувати відповідач. Також апелянт наголошує на відсутності будь-якої заборгованості перед банком. Зазначає, що позивач жодним чином не обґрунтував та не надав розширених розрахунків про стягнення нарахованих процентів.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду не надходив.

В свою чергу Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» також було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати в частині не задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та просить ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги і в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що з копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловила свою згоду на укладення кредитного договору та засвідчила це особистим підписом, а також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому їй повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, у тому числі щодо сплати процентів, тому вважає, що сторонами погоджено всі істотні умови договору.

У відзиві на подану апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Сірош О.Є. зазначила, що надані до матеріалів справи документи, такі як анкета, розрахунок заборгованості та Умови, на її думку, не можуть братися до уваги судом оскільки не є належними доказами по справі і не підтверджують укладення будь-якого кредитного договору чи надання відповідачу кредиту. Надані банком «Умови та Правила надання банківських послуг» не містять її підпису, а тому вони не є складовою частиною договору. Вказує, що в апеляційній скарзі позивач посилається на підписання нею паспорту споживчого кредиту, проте, в матеріалах справи немає жодного підпису відповідача на зазначеному документі. Також, наданий позивачем розрахунок заборгованості жодним чином не підтверджує суму заборгованості, адже станом на 28 лютого 2020 року сума поточної заборгованості по кредиту становить 0. Позивач також жодним чином не обґрунтовує та не надає розширених розрахунків про стягнення нарахованих процентів, що заявлені до стягнення. Нарахування процентів здійснюється за незрозумілою формулою та точно не вказаною процентною ставкою у розрахунку. У заяві позичальника процентна ставка також не зазначена. До того ж, ОСОБА_1 подана заява про закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю судового рішення, яке набрало сили, про той самий предмет, з тих самих підстав і між тими самими сторонами, отже позивач зловживає своїми процесуальними правами. На підставі викладеного відповідач просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву № б/н від 19 листопада 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 100000 гривень які не повернула.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2020 року становить 100000 гривень заборгованість за кредитом та 39385.09 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19 листопада 2018 року по 29 листопада 2019 року, які банк просив сягнути з відповідача.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказувала на те, що вже є рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, про той самий предмет, з тих самих підстав і між тими самими сторонами, що є підставою для закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

З наявних в матеріалах справи копій судових рішень вбачається, що у вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 19 листопада 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 100000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не виконала і станом на 20 серпня 2019 року внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов`язань сума її заборгованості перед позивачем склала 124222 гривні 78 копійок, що складається з: 100145 гривень 24 копійки - заборгованість за кредитом; 24077 гривень 54 копійки - заборгованість за процентами за користування кредитом, які позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь (справа № 707/2275/19).

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Отже, питання належного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов укладеного з Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» кредитного договору від 19 листопада 2018 року, щодо заборгованості за кредитом в сумі 100000 гривень та заборгованості по процентам станом на 20 серпня 2019 року, було предметом судового розгляду між тими самими сторонами (той самий суб`єктний склад), про той самий предмет і з тих самих підстав.

Остаточне рішення у справі набрало чинності, що виключає можливість надання нової оцінки судом обставинам і фактам, які були судами усіх інстанцій досліджені, і стосовно яких містяться висновки судів в остаточних судових рішеннях.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Підстава для закриття провадження у даній справі за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто ухваленням остаточного судового рішення.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 100000 гривень та заборгованості по процентам станом на 20 серпня 2019 року по даній цивільній справі є повністю ідентичними із позовними вимогами, у справі № 707/2275/19, по якій вже ухвалено судове рішення про той самий предмет, з тих же самих підстав і між тими самими сторонами, тому суд приходить до висновку, що провадження у справі в межах позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 100000 гривень за кредитним договором від 19 листопада 2018 року, а також стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 19 листопада 2018 року по 20 серпня 2019 року підлягає закриттю.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, при цьому розглядаючи вказані обставини послався на те, що у рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року мотивами відмови була відсутність анкети-заяви підписаної відповідачем, чим допустив порушення норм процесуального права, оскільки підставами закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 статті 255 ЦПК України не є мотиви ухваленого судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.

Беручи до уваги, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року у справі № 707/2275/19 було встановлено факт того, що позивачем не підтверджено того, що між сторонами було укладено кредитний договір, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги банку в частині стягнення заборгованості по процентам за період з 21 серпня 2019 по 29 листопада 2019 року до задоволення не підлягають з наведених вище підстав.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та норми права не врахував, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає до скасування.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,377,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати та ухвалити нове судове рішення яким:

Провадження у справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 100000 гривень та в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 19 листопада 2018 року по 20 серпня 2019 року - закрити.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по процентам за період з 21 серпня 2019 року по 29 листопада 2019 року відмовити з підстав наведених у мотивувальній частині постанови.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3153 гривни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 24 грудня 2020 року.

Судді