Справа № 589/1863/13-ц
Провадження № 2/589/38/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи Ігнатенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після його тітки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка по лінії батька ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя тітка заміжньою не була, дітей не мала, а її батьки давно померли, тобто спадкоємці першої черги відсутні. Єдиним близьким її родичем був ОСОБА_7 (батько позивача), який доводився їй рідним братом, проте, помер раніше за спадкодавця. Тому позивач, як спадкоємець другої черги за законом претендує на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 . Разом з цим, позивач вказує на те, що не знав про смерть тітки, оскільки з 1994 року проживав на території Ізраїлю, тому пропустив встановлений законом шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Із спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_8 , який отримав свідоцтво про право на спадщину, про що позивачу стало відомо лише під час звернення до нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року первісного відповідача ОСОБА_8 замінено належним відповідачем ОСОБА_5

18 квітня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 .

Представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якому він вказав, що наявні в матеріалах справи докази є недостатніми для визначення додаткового строку. Позивачем не доведено поважність причин зволікання з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 А тому він просить відмовити у задоволенні позову.

В своїй відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що проживання позивача в іншій державі у сукупності з не знанням про смерть тітки зумовило причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Скориставшись своїм правом в порядку ст. 181 ЦПК України надала свої пояснення стосовно позову ОСОБА_3 , в яких вказала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з їх необґрунтованістю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 . проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи ОСОБА_9 С.В. також вважав, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, в зв`язку з недоведеністю поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області померла ОСОБА_6 .

Після померлої відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якої, зокрема, входить квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2011 року встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім`єю з 1995 року по день відкриття спадщини.

На підставі заяви ОСОБА_8 про прийняття спадщини від 18 вересня 2011 року Шосткинською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після померлої ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 як спадкоємцю четвертої черги за законом видано свідоцтво про право на спадщину. Спадкове майно складалося з: квартири АДРЕСА_1 та вкладів.

28 березня 2013 року ОСОБА_4 як спадкоємець другої черги звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції 17 травня 2013 року винесено заочне рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

14 грудня 2015 року своєю ухвалою Апеляційний суд Сумської області рішення суду першої інстанції залишив без змін (апеляційна скарга подавалася позивачем з частині збільшення строку для подання заяви про прийняття спадщини з 2 до 6 місяців).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року визнано недійними свідоцтва про право на спадщину за законом видані ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8

30 вересня 2016 року з касаційною скаргою на заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ звернулась ОСОБА_3 , яка за договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2013 року придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України ухвалою від 04 жовтня 2017 року задовольнила касаційну скаргу ОСОБА_3 , рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області скасували, справу передали на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , який є відповідачем у справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 звернувся до нього із позовом 28 березня 2013 року, тобто вже після смерті ОСОБА_8 , цивільна правоздатність якого припинилася в силу ч. 4 ст. 25 ЦК України.

22 листопада 2017 року справу прийнято до свого провадження суддею Литвинко Т.В.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , первісного відповідача ОСОБА_8 замінено на його правонаступника ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року ОСОБА_3 залучено до справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Вирішуючи позов про надання ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на момент смерті ОСОБА_6 спадкоємців першої черги не мала, тому він, як її племінник, на підставі ст. ч.3 ст. 1266 ЦК України, претендує на прийняття спадщини за законом.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 16 вересня 2019 року підтверджується той факт, що ОСОБА_4 є племінником померлої ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_4 назвав факт свого постійного проживання за межами України (Ізраїль) та, як наслідок, відсутність інформації про смерть тітки.

Аналізуючи доводи позову, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Так, позивач зазначає, що з 1994 року постійно мешкає в Ізраїлі.

Останнього разу перед смертю тітки навідувався до м. Шостка в липні 2011 року, а про її смерть дізнався лише в липні 2012 року.

Оскільки про смерть тітки йому ніхто не повідомив, а він постійно проживав за кордоном, це, на переконання позивача, позбавило його можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Разом з тим, позивач суду не представив доказів того, що його проживання за межами України було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Навпаки, з дослідженої судом довідки про в`їзд та виїзд громадянина вбачається, що позивач під час проживання на території Ізраїлю без перешкод виїжджав за межі території вказаної держави. Не був позбавлений позивач можливості скористатися поштовими послугами, послугами нотаріуса та правовою допомогою. Тобто перешкод, які б унеможливлювали чи ускладнювали подання заяви про прийняття спадщини, у позивача не було.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий висновок міститься у численних рішеннях Верховного суду, який для суду першої інстанції є обов`язковим для застосування (№161/9998/17 від 17.04.2019 року, № 592/9058/17 від 06.06.2018 року, № 198/476/16 від 18.01.2018 року).

Більше того, звертає на себе увагу та обставина, що у позивача не було перешкод дізнатися про смерть спадкодавця.

Під час розгляду справи №589/34/19 про встановлення факту родинних відносин, з`ясовано, що позивач підтримував стосунки із спадкодавицею і з ОСОБА_8 , а також має родичів та знайомих в України. Крім того, у ОСОБА_6 мався стаціонарний телефону, про що свідчить довідка видана ПАТ «Укртелеком».

Тому, суд приходить до висновку, що позивач не мав перешкод у спілкуванні з сім`ю тітки навіть проживаючи за межами України.

Крім того, слід зауважити, що позов до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем подано лише 28 березня 2013 року, тобто приблизно через півтора роки після смерті ОСОБА_6 та майже через рік після того як позивач, з його слів, дізнався про смерть тітки (в липні 2012 року).

А з ухвали Апеляційного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року взагалі вбачається, що ОСОБА_4 був обізнаний про смерть тітки до літа 2012 року, оскільки в апеляційній скарзі на рішення суду, яким встановлено факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім`єю, він зазначив, що після смерті тітки повідомив ОСОБА_8 про намір прийняти спадщину, а коли приїхав в Шостку в липні 2012 року, то ОСОБА_8 приховав від нього факт прийняття спадщини останнім.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про наявність поважних причин пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак у суду відсутні підстави для визначення позивачу відповідного додаткового строку, та, як наслідок, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.01.2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко