Справа № 569/8494/19
06 лютого 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі судового засідання Ющук О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівне цивільну справу № 569/8494/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна, в якому просить: визнати удаваним попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року укладений між ним та Шкорупою O. ОСОБА_4 ; визнати укладеним договір доручення від 25 липня 2017 року між ним та ОСОБА_5 O ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_3 на його користь плату за виконання обов`язків за договором доручення у розмірі 265500,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 липня 2017 року між ним та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) (далі - Договір).
Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти вказані права на безоплатній основі. В свою чергу Покупець здійснює приватизацію квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_7 за власні кошти, здійснює представництво у всіх підприємствах, установах, організаціях по питанню приватизації, по закінченню приватизації зобов`язаний передати документи на вказану квартиру Продавцю.
Для виконання ним зобов`язань за Договором на підтвердження укладення між ними договору доручення ОСОБА_5 O.A ОСОБА_8 було видано нотаріально посвідчену довіреність того ж дня - 25 липня 2017 року, якою підтверджується домовленість між ними щодо вчинення від мені ОСОБА_9 юридичних дій з приводу приватизації квартири.
Наміру продавати йому квартиру чи іншим шляхом відчужувати її на його користь ОСОБА_10 не мала, так як вона є власником лише Ѕ частки квартири і в договорі не визначено, що вона має передавати виключно свою частку.
Враховуючи, що він виконав свої зобов`язання за договором, а ОСОБА_10 не здійснила оплату наданих ним їй послуг за приватизацію квартири змушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.
Ухвалою Рівненського міського суду від 08.05.2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі №569/8494/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна та стягнення коштів- повернуто заявнику.
Ухвалою Рівненського міського суду від 19.06.2019 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд провести заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з"явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відзив на позов не подала.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, встановив таке.
Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири).
Згідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти вказані права на безоплатній основі. В свою чергу Покупець здійснює приватизацію квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_7 за власні кошти, здійснює представництво у всіх підприємствах, установах, організаціях по питанню приватизації, по закінченню приватизації зобов`язаний передати документи на вказану квартиру Продавцю.
Згідно копії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2017 року квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 19 липня 1993 року.
Крім того, судом встановлено, що для виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Договором на підтвердження укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору доручення Шкорупою O ОСОБА_8 A ОСОБА_8 було видано нотаріально посвідчену довіреність 25 липня 2017 року, якою підтверджується домовленість між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо вчинення від імені ОСОБА_5 O.A ОСОБА_8 юридичних дій з приводу приватизації квартири.
Відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
У сенсі положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2016 року при розгляді справи за N 6-1026цс16.
Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинівнедійсними » роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.
В узагальненнях Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2009 р., зазначено, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.
Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року укладений сторонами виключно з метою приховання іншого правочину, договору доручення від 25 липня 2017 року, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна. За удаваною попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна як правочином обидві сторони свідомо документально оформили його, але насправді між ними були встановлені правовідносини договору доручення.
Оскільки згідно із ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.
В силу вимог ст. 1003 ЦК України враховуючи, що в довіреності можуть бути зазначені лише юридичні дії, які слід вчинити повіреному, а неможливо було визначити вартість послуг наданих позивачем за приватизацію квартири сторонами умисно було укладено договір, в якому саме і врегульовано питання оплати та відповідальність сторін у разі невиконання умов Договору.
Таким чином, суд вважає, що укладений попередній договір купівлі продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року є удаваним правочином, так як був укладений з метою приховання вчинення іншого правочину, а саме договору доручення, оскільки при його укладенні волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі і відповідно суд визнає укладеним договір доручення від 25 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Крім того, позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2655 грн, що стверджується квитанцією № 90 від 03.05.2019 року та 384,20 грн за забезпечення позову, що стверджується квитанцією № 89 від 03.05.2019 року.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3039 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 202, 203, 235 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання удаваним договору купівлі-продажу нерухомого майна - задовольнити.
Визнати удаваним попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати укладеним договір доручення від 25 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 плату за виконання обов`язків за договором доручення у розмірі 265500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3039 (три тисячі тридцять дев"ять) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина