Ухвала

14 січня 2020 року

м. Київ

справа № 760/4590/18

провадження № 61-462ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» про позбавлення майнових прав, визнання власником майнових та немайнових прав, заборону використовувати доменне ім`я та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що в лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» (далі - ТОВ «Хостінг Україна») про позбавлення майнових прав, визнання власником майнових та немайнових прав, заборону використовувати доменне ім`я та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року відкрито провадження в цивільній справі.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, справу передано за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

28 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у цивільній справі № 760/4590/18.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду (пункт 9 частини першої статті 353 ЦПК України) та відповідно постанови апеляційного суду ухвалені за результатами їх апеляційного перегляду, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду та відповідно постанова Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року, яка ухвалена за результатами апеляційного перегляду вказаної ухвали не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у цивільній справі № 760/4590/18.

Копію ухвали разом із доданими до скарги документами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович