Справа № 2-з/714/2/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

"24" грудня 2020 р. суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Костишин Н.Я., розглянувши матеріали заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Буга А.В. про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 , подана в її інтересах адвокатом Буга А.В. одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заяви зазначає, що предметом позову є поділ нежитлової будівлі та споруд, яка складається зі складської будівлі літ.«А» загальною площею 390,20 кв.м, прохідної літ.«В» площею 5,90 кв.м, нежитлової будівлі кафе-бару з кімнатами для відпочинку, навісу літ.«Б», вбиральні, холодильної камери І, замощення ІІ, огорожа №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за цією ж адресою. Накладення арешту на нерухоме майно унеможливить його продаж відповідачем, і таким чином буде гарантувати виконання судового рішення у випадку задоволення судом данного позову. У зв`язку з цим заявник просить накласти арешт на спірну нежитлову будівлю.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями ст.152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як роз`яснив Верховний Суд України у п.4 Постанови Пленуму №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Арешт майна (накладення арешту на майно) як спосіб забезпечення позову полягає в проведенні опису майна і забороні розпоряджатися ним до вступу рішення в законну силу або до зняття заборони, а в разі потреби в обмеженні права користування майном або його вилучення у боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Водночас, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є майно сторін нажите під час шлюбу.

В заяві про забезпечення позову представник позивачки стверджує, що існує загроза відчуження даного майна відповідачем.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірне нерухоме майно нежитлові будівлі та споруди: складська будівля літ.«А» загальною площею 390,20 кв.м, прохідна літ.«В» площею 5,90 кв.м, нежитлова будівля кафе-бару з кімнатами для відпочинку, навіс літ.«Б», вбиральня, холодильна камера І, замощення ІІ, огорожа №1 по АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Оцінивши доводи заявника, прихожу до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, заборонивши його відчуження, виходячи із наявності дійсного спору між сторонами та існування реальної загрози невиконання можливого судового рішення у випадку незастосування заходів забезпечення позову.

Керуючись положеннями ст.ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши відчуження, на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , а саме:

- нежитлові будівлі та споруди: складська будівля літ.«А» загальною площею 390,20 кв.м, прохідна літ.«В» площею 5,90 кв.м, нежитлова будівля кафе-бару з кімнатами для відпочинку, навіс літ.«Б», вбиральня, холодильна камера І, замощення ІІ, огорожа №1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали про забезпечення позову доручити Герцаївському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Копію ухвали для відома та виконання надіслати/надати сторонам по справі.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя