Ухвала

09 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 203/1942/18

провадження № 61-3616св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року в складі судді Католікяна М. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року в складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просило солідарно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з водопостачання з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат загальною сумою 44 489,87 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що мешканцям жилого будинку АДРЕСА_1 регулярно надає послуги з водопостачання та водовідведення. У квартирі № 58 вказаного будинку мешкають відповідачі, які не оплачують надані послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 30 014,55 грн. У добровільному порядку відповідачі борг погашати не бажають.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 44 489,87 грн (основана заборгованість - 30 014,55 грн, три відсотки річних - 2 171,40 грн, інфляційні втрати - 12 303,92 грн).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив із того, що відповідачки порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, і таке зобов`язання є неподільним, а тому вимоги позивача про стягнення з них заборгованості у солідарному порядку є такими, що підлягають задоволенню.

Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачок трьох відсотків річних та інфляційних втрат обґрунтована й підлягає задоволенню.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог на підставі статей 526, 541, 625 ЦК України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення». Також суд зазначив про відсутність підстав для застосування позовної давності.

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасуватизаочне рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість виникла у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язків з повірки лічильника, відповідальність за яку не має нести споживач послуг. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності. Апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 265/1540/16-ц, зазначена справа має виняткове значення для відповідача, оскільки вона є особою з інвалідністю другої групи, пред`явлена до стягнення з неї сума заборгованості в розмірі 44 489,87 грн є для неї значною.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У квітні 2020 року до Верховного Суду від КП «Дніпроводоканал» надійшов відзив, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції. Касаційне провадження у зазначеній малозначній справі відкрито з тих підстав, що ця справа для ОСОБА_1 має для особи виняткове значення.

Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2020 року зупинено виконання заочного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 березня 2020 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, від 15 липня 2019 року № 235/499/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 265/1540/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18) зазначено, що:

«Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

З урахуванням вищенаведеного та відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 233/4620/17 (провадження № 61-12053св18), Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «Компанія «Вода Донбасу», тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин КП «Компанія «Вода Донбасу» як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.

За таких обставин правильним є висновок місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, про зобов`язання відповідача поновити на абонентському обліку лічильник холодної води КВ-1,5, встановлений у квартирі позивача, здійснити за власний рахунок періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж зазначеного лічильника і провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1, з 01 вересня 2016 року».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2019 року № 235/499/17 (провадження № 61-32739св18) зазначено, що:

«Пунктами 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Правила) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Отже, підприємства, які надають послуги з водопостачання повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води за рахунок включення цих робіт до тарифу на водопостачання.

При цьому за змістом пункту 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

За таких обставин правильним є висновки судів, що у спірний період (до 03 липня 2016 року) проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, що були власністю фізичних осіб результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду повинні були здійснюватись за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання».

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 265/1540/16-ц (провадження № 61-8099св18) зазначено, що:

«З урахуванням правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18), ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «МВУ ВКГ», тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин КП «МВУ ВКГ» як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води».

Фактичні обставини

Відповідачі мають зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 .

КП «Дніпроводоканал» регулярно надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою.

За розрахунком позивача станом на 31 березня 2018 року у відповідачів утворилась заборгованість з оплати зазначених послуг в сумі 30 014,55 грн.

Згідно з розрахунком, три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 2 171,40 грн, а інфляційні втрати - 12 303,92 грн.

Позиція Верховного Суду

У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Аналіз пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то касаційне провадження закривається.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року в справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».

У справі, що переглядається, КП «Дніпроводоканал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за водопостачання з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Встановлені фактичні обставини: відповідачки є співвласниками квартири АДРЕСА_3 ; позивач здійснює водопостачання вказаного будинку. Відповідачки належним чином не виконують своїх зобов`язань щодо оплати вартості водопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку КП «Дніпроводоканал» просило солідарно стягнути з них з урахуванням сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

У справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18) ОСОБА_1 звернувся з позовом до КП «Компанія «Вода Донбасу» про зобов`язання забезпечити проведення планової періодичної повірки лічильника холодної води, скасування рішення наради Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 01 вересня 2016 року в частині виведення з експлуатації лічильника холодної води, зобов`язання забезпечити проведення планової періодичної перевірки, обслуговування та ремонту лічильника холодної води, зобов`язання укласти про надання послуг з водопостачання та водовідведення, скасування заборгованості та вказівки директора інформаційно-обчислювального центру КП «Компанія «Вода Донбасу» про виведення з 01 серпня 2016 року приладів обліку води з експлуатації у зв`язку із закінченням міжповірочного інтервалу і зміну порядку нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення, скасування інформації про наявність заборгованості за надане водопостачання та водовідведення, відшкодування компенсації моральної шкоди, зобов`язання провести перерахунок оплати за водопостачання та водовідведення. Встановлені фактичні обставини: позовні вимоги є частково обгрунтованими, оскільки обов`язок здійснювати своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі споживача, його обслуговування і ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, покладений на виконавця послуг із водопостачання - КП «Компанія «Вода Донбасу».

У справі № 235/499/17 (провадження № 61-32739св18) ОСОБА_1 звернувся позовом до КП «Покровськводоканал» про скасування боргу, зобов`язання внести зміни до договору і проведення повіряння квартирних засобів обліку холодної води та відшкодування компенсації моральної шкоди. Встановлені фактичні обставини: у період з 03 липня 2016 року водолічильник, який встановлено у квартирі позивача, не перебував на повірці, та доказів його несправності в цей період суду не надано, тому нарахування відповідачем боргу є безпідставним. Проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, що були власністю фізичних осіб, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду, повинні здійснюватись за рахунок суб`єктів господарювання, що здійснюють водопостачання.

У справі № 265/1540/16-ц (провадження № 61-8099св18) ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «МВУ ВКГ», ККП «Керуюча компанія «Східна») про визнання бездіяльності щодо періодичної повірки засобів обліку холодної води незаконною; визнання незаконним припису проведення перевірки лічильників; визнання безпідставно нарахованим боргу за водопостачання та водовідведення, зобов`язання здійснити перерахунок та списати борг за користування нею послугами водопостачання та водовідведення. Встановлені фактичні обставини: КП «МВУ ВКГ» є виконавцем послуг з питань періодичної повірки засобів обліку холодної води. Чинним законодавством на споживача не покладено обов`язок з проведення чергової повірки засобу обліку, тому нарахування плати за надані послуги з загальних норм споживання порушують права позивачки.

Аналіз змісту постанов Верховного Суду у справах № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18), № 235/499/17 (провадження

№ 61-32739св18) та № 265/1540/16-ц (провадження № 61-8099св18), на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, свідчить про те, що в указаних справах не вирішувалось питання щодо правомірності нарахування плати за водопостачання за нормами споживання при наявності у споживача засобу обліку обсягу спожитої води, а правовідносини стосувались того, ким і за чиї кошти має проводитись періодична повірка засобу обліку споживання води.

Таким чином, висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18), від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17 (провадження № 61-32739св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 265/1540/16-ц (провадження № 61-8099св18) та на які посилається особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК УкраїниВерховним Судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилалася ОСОБА_1 у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження. Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, виконання рішення суду першої інстанції необхідно поновити.

Керуючись статтями 260, 396, 400, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 203/1942/18 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Поновити виконання заочного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук