Справа № 577/1961/18
Номер провадження 22-ц/816/1005/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Левченко Т.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року (суддя Буток Т.А., повне рішення складене 03 січня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

07 травня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк (АТ КБ) «Приватбанк» (далі банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 103579,19 гривень заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 червня 2010 року з відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримав 8400 гривень кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення коштів, який відповідає строку дії картки. Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1 не виконав зобов`язань із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 31 березня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 103.579,19 гривень, яка складається з 4.813,39 гривень боргу за тілом кредиту, 8.9267,05 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом, 4.090,22 гривень нарахованої пені та комісії, а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 4908,53 гривень штрафу (процентна складова).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 4.813,39 гривень заборгованості за кредитним договором б/н від 30 червня 2010 року станом на 31 березня 2018 року, а також 81,88 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення боргу по процентам за користування кредитом не погодилось та, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення норм матеріального права, просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних вимог.

У доводах апеляційної скарги зазначено, що висновки суду про неузгодженість сторонами кредитного договору розміру процентів за користування кредитом є безпідставними. Зокрема, в суді першої інстанції надано підписану відповідачем Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони обумовили базову процентну ставку на рівні 2,5 % щомісяця, на яку суд не звернув увагу.

В частині, якою суд задовольнив вимоги про стягнення боргу по тілу кредиту у розмірі 4813,39 гривень та відмовив у задоволенні позову про стягнення 4090,22 гривень пені і комісії, а також штрафів (500 гривень та 4908,53 гривень), рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року - без змін. Відповідач зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції докази про строк дії кредитної картки та виписка по особовому рахунку йому не надсилались, а про їх існування заявник дізнався з апеляційної скарги. На думку відповідача, банк незаконно підвищив процентну ставку понад 30%, а умови договору щодо права банку її підвищувати в односторонньому порядку він не підписував. Також вказує, що в останнє він сплачував борг 21 листопада 2014 року, після чого будь-яких операцій не здійснював. Також звертає увагу на те, що розрахунку заборгованості з процентною ставкою на рівні 30% річних банк не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 89.267,05 гривень боргу по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній позичальником анкеті-заяві відсутні умови про сплату процентів за користування кредитом, а витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є складовими укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами, якими суд першої інстанції обґрунтував відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 червня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «кредитка «Універсальна» зі встановленим кредитним лімітом у розмір 2000 гривень (а.с. 8).

ОСОБА_2 С ОСОБА_3 погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком Договір про надання банківських послуг. Заявник ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також у Анкеті-заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а позичальник зобов`язується виконувати вимоги вказаних Умов та Правил, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи, підпису ОСОБА_1 не містить (а.с. 10-33).

Крім того, ОСОБА_1 30 червня 2010 року підписав Довідку про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка, зокрема, містить умови кредитування про базову процентну ставку на рівні 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів на залишок непростроченої заборгованості; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді), який становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 9).

Підписані ОСОБА_1 30 червня 2010 року анкета-заява та Довідка про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містять інформації про строк дії виданої позичальнику кредитної картки, проте позивачем у довідці про всі видані на ім`я відповідача кредитні картки зазначено, що кредитна картка № НОМЕР_1 діяла до грудня 2013 року, а кредитна картка № НОМЕР_2 діяла до травня 2015 року (а.с. 101).

На підтвердження використання відповідачем кредитної картки № НОМЕР_1 , яка діяла до грудня 2013 року, позивачем у суді першої інстанції надано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 01 червня 2010 року по 21 серпня 2018 року, якою підтверджується рух коштів по вказаній кредитній картці, а саме: використання та повернення кредитних коштів шляхом готівкового та безготівкового списання і зарахування коштів (а.с. 72-74).

За вказаних вище обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що 30 червня 2010 року між сторонами був укладений кредитний договір з кінцевим строком повернення кредитних коштів, який відповідає строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 , тобто до 31 грудня 2013 року. Підписана позичальником 30 червня 2010 року анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить застережень про продовження строку дії укладеного 30 червня 2010 року кредитного договору на таких же або змінених умовах у межах строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 , яка діяла до 31 грудня 2013 року, оскільки, як зазначалось вище, цей документ містить лише анкетні дані відповідача.

До того ж, умов щодо продовження (пролонгації) дії укладеного між сторонами 30 червня 2010 року кредитного договору на тих самих або інших умовах підписані позичальником 30 червня 2010 року анкета-заява та Довідка про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» також не містять.

Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг також не можуть бути взяті до уваги, оскільки позичальником вони не підписані. Доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, суду не надано. Про те, що ці умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо продовження (пролонгації) строку дії кредитного договору, зокрема шляхом перевипуску кредитних карток, суду не доведено.

Отже, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які знаходяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 червня 2010 року шляхом підписання позичальником анкети-заяви та Довідки про умови кредитування.

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 червня 2010 року станом на 31 березня 2018 року становила 103579,19 гривень, яка складається з 4813,39 гривень боргу за тілом кредиту, 89267,05 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом, 4090,22 гривень нарахованої пені та комісії, а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 4908,53 гривень штрафу (процентна складова) (а.с. 5-7).

За вказаним вище розрахунком заборгованості станом на 31 грудня 2013 року, тобто у останній день дії кредитної картки № НОМЕР_1 , борг ОСОБА_1 по кредиту становив 4813,39 гривень, по процентам за користування кредитом 504,53 гривень, а заборгованість по пені і комісії 150 гривень.

Оскільки строк кредитування закінчився 31 грудня 2013 року, тому за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2018 року банк вже не мав права нараховувати позичальнику проценти за користування кредитними коштами, комісію, а також пеню та штраф за несвоєчасне повернення кредитних коштів, а всі сплачені ОСОБА_1 кошти за цей період (всього 3850 гривень) мали бути прийняті банком у рахунок погашення всіх складових існуючої станом на 31 грудня 2013 року заборгованості.

Таким чином, відповідач, здійснивши платежі 26 липня 2014 року та 21 листопада 2014 року у рахунок повернення кредиту на загальну суму 3850 гривень, фактично повернув банку заборгованість по процентам за користування кредитом, яка утворилась у останній день дії кредитного договору 31 грудня 2013 року у розмірі 504,53 гривень.

Отже, саме внаслідок відсутності правових підстав для нарахування банком заборгованості по процентам за користування кредитом після спливу строку дії кредитної картки та фактичного повернення відповідачем боргу по процентам після закінчення дії кредитного договору позов у цій частині не підлягає задоволенню, а не з підстав того, що сторонами кредитного договору взагалі не була обумовлена плата за користування кредитними коштами.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, мотиви рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року про відмову у задоволенні позову про стягнення 89267,05 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають зміні на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги суд не здійснює, оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у оскаржуваній частині залишається без змін, а змінюються лише мотиви судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом за кредитним договором б/н від 30 червня 2010 року у розмірі 89.267 гривень 05 копійок, яка утворилась станом на 31 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 30 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко