Справа № 453/1387/19
№ провадження 2/453/57/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
з участю представника позивача Бандирського А.С.,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за несанкціонований відбір природного газу у розмірі 46 778 грн. 45 коп.-
В листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» в особі представника за довіреністю Зіньковської Н.В. звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків за несанкціонований відбір природного газу (крадіжку газу) у розмірі 46 778 грн. 45 коп., в якійпросить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 18.12.2019 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Розгляд справи відбувся 22.12.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» та ОСОБА_1 було укладено типовий договір на розподіл природного газу, який є публічним і його форма затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2498. Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу є оплата послуг з газопостачання, яка документально підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента ОСОБА_1 .
У зв`язку із наявністю заборгованості за спожитий природний газ і відповідністю із нормами п. 4 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживачу було припинене газопостачання 19 лютого 2018 року, що підтверджується актом № 617 від 19.02.2018 року та направлено повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 22.01.2018 року.
20.06.2018 року на об`єкті - житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 представниками Оператора ГРМ було виявлено порушення споживачем вимоги Кодексу ГРМ, а саме було здійснено самовільне відновлення газопостачання про що, у відповідності до вимог п. 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, був складений Акт про порушення № 005090 від 20.06.2018 року. Споживач від підпису акту про порушення відмовився, що підтверджується відеозйомкою. Повідомленням від 22.10.2018 року № 1289 ОСОБА_1 було повідомлено про проведення засідання Центральної комісії з розгляду актів про порушення 12.11.2018 року. На засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС 12.11.2018 року було задоволено Акт про порушення № 005090 від 20.06.2018 року та прийнято рішення провести донарахунок вартості спожитого природного газу за період з 19.02.2018 року (день припинення газопостачання) по 20.06.2018 року (день виявлення порушення) в обсязі 4 188, 82 куб. м. на суму 46 778 грн. 45 коп.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо позовних вимог, вказав, що вважає такі безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 не є споживачем природного газу в житловому будинку по АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок був нею проданий у 2015 році, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.09.2015 року.
Крім того, відповідач зазначає, що Главою 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРС) визначено порядок оформлення акта про порушення, де зазначено наступне.
У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Акт про порушення після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та
або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталось порушення, знаходиться на території (в приміщенні) оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акту про порушення.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
При складанні акта про порушення представник оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає, зокрема, дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатись складений акт про порушення.
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Акт про порушення складений працівниками оператора ГРС 20.06.2018 року, тобто в період, коли відповідач не був власником будинку, відповідно такий акт про порушення складений з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак є недійсним.
18.03.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відповідач у своєму відзиві не спростував факту порушення ним Кодексу ГРМ та правомірності дій Товариства із задоволення Акту про порушення № 617 від 19.02.2018 року № 005090.
Крім цього позивача зазначає, що посилання відповідача про те, що він не є власником будинку по АДРЕСА_1 не свідчать про те, що він не є споживачем газу, оскільки договір постачання природного газу укладено саме з ОСОБА_1
02.04.2020 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стернюк В.А., в якому він зазначив, що відповідач не є споживачем природного газу у житловому будинку по АДРЕСА_1 , оскільки тривалий час не є його власником, а відтак не має доступу до точки розподілу природного газу.
Крім цього, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Кодекс ГРС, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (набрав чинності 27.11.2015 року) та начебто укладений між ним та відповідачем ОСОБА_1 договір розподілу природного газу, типова форма якого затверджена постановою від 30.09.2015 року № 2498 (набрала чинності 01.12.2015 року), тобто у період, коли ОСОБА_1 не була власником спірного житлового будинку, а відносини між нею та оператором ГРС виникли, існували та припинились до прийняття та набрання чинності вищезазначеними нормативно-правовими актами.
07.07.2020 року позивачем на адресу суду було надіслано письмові пояснення з врахуванням заперечень відповідача на відповідь на відзив, у яких він зазначив, що відповідач не спростувала факту, що будучи споживачем природного газу допустила порушення Кодексу ГРМ, зафіксованого в Акті про порушення № 617 від 19.02.2018 року № 005090. Також позивач зазначає, що жодної вказівки, що споживачем природного газу має бути обов`язково власник житлового будинку, чинне законодавство не містить.
11.12.2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він зазначив, що згідно рішення Приморського районного суду м. Одеса від 15.01.2018 року по справі № 522/7303/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів, було задоволено зустрічний позовом та, зокрема, визнано недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1731, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.09.2015 року та повернути ОСОБА_1 право власності на вищезазначений будинок.
Як свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень України, дане рішення Приморського районного суду м. Одеса набрало законної сили 15.02.2018 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.04.2018 року було поновлено строк на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеса від 15.01.2018 року по справі № 522/7303/17.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17.12.2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеса в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1731, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.09.2015 року та повернення ОСОБА_1 права власності на вищезазначений будинок, було залишено без змін.
Крім цього, в судовому засіданні 11.10.2020 року було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
У своїх поясненнях свідок ОСОБА_6 вказав, що 19.02.2020 року у його присутності та у присутності споживачки ОСОБА_1 був складений акт № 617 від 19.02.2018 року про припинення газопостачання в її житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Копію акту така отримала, однак відмовилася від підпису.
20 червня 2018 року у його ж присутності складався акт № 592 від 20.06.2018 року про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме самовільне відновлення газопостачання ОСОБА_1 . При складенні вказаного акту споживачка ОСОБА_1 була присутня та відмовилася від підпису такого, про що була зроблена відповідна відмітка.
Свідок ОСОБА_5 надала аналогічні покази та вказала, що дійсно 20 червня 2018 року знаходилася в житловому будинку ОСОБА_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та була присутня при складенні акту № 592 від 20.06.2018 року про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: самовільне відновлення газопостачання ОСОБА_1 .
Додатково свідки вказали, що ОСОБА_1 називала себе власницею будинку, що підтверджується відеозйомкою, яка ними проводилась під час складання акту № 592 від 20.06.2018 року, диск з якою долучено до позовної заяви.
21.12.2020 року від ОСОБА_1 надійшло заперечення на додаткові пояснення, в якому вона зазначила, що докази, долучені позивачем до додаткових пояснень від 11.12.2020 року, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не були подані суду в строк, встановлений законом. Крім цього, ОСОБА_1 вважає, що позивачем не підтверджено факт завдання йому збитків.
В судовому засіданні 22.12.2020 року представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити в повному обсязі.
Відповідач та її адвокат в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи наявне клопотання від ОСОБА_1 (а.с. 194), відповідно до тексту якого вона просила суд здійснювати розгляд справи без її участі та без участі представника, а також відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
У своїх поясненнях позивач зазначив, що між АТ «Оператор газотранспортної системи «ЛЬВІВГАЗ» та ОСОБА_1 укладено типовий договір на розподіл природного газу, який є публічним і його форма затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2498.
Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем є оплата послуг з газопостачання (далі Кодексу ГРС), що підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 17 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, у зв`язку з не здійсненням відповідачем оплати за спожитий газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальником були здійснені заходи з припинення постачання природного газу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення від 22.01.2018 року про припинення газоспоживання та погашення просточеної заборгованості.
У зв`язку із наявністю заборгованості за надання послуг з постачання природного газу і відповідно до пункту 4 розділу VI Кодексу ГРС споживачу ОСОБА_1 було припинене газопостачання 19.02.2018 року, що підтверджується Актом № 617 від 19.02.2018 року.
20.06.2018 року на об`єкті - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , представниками Оператора ГРМ було виявлено порушення ОСОБА_1 вимог Кодексу ГРМ, а саме: несанкціоноване відновлення газопостачання, про що, у відповідності до вимог глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, був складений Акт про порушення № 005090 від 20.06.2018 року. Споживач від підпису акту про порушення відмовився, що підтверджується відео зйомкою.
У відповідності до вимог пунктів 8-10 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, Акт про порушення № 005090 від 20.06.2018 року був розглянутий Центральною комісією з розгляду Актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС 19.11.2018 року, на засідання якого ОСОБА_1 була запрошена повідомленням від 22.10.2019 року № 1289.
За результатами обговорення було прийнято рішення задовольнити Акт про порушення № 005090 від 20.06.2018 року повністю та провести дорахунок вартості спожитого природного газу за період з 19.02.2018 року (день припинення газопостачання) по 20.06.2018 року (день виявлення порушення) в обсязі 4 188, 82 куб. м на суму 46 778, 45 гривень, що підтверджується Витягом з протоколу № 77/11-Н засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 12.11.2018 року.
Однак станом на момент подачі позову до суду ОСОБА_1 дану заборгованість добровільно не сплачено.
Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що на момент складення позивачем Акту про порушення № 005090 від 20.06.2018 року ОСОБА_1 не була власником житлового будинку, в якому працівники оператора ГРС виявили порушення, оскільки як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеса від 15.01.2018 року по справі № 522/7303/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів, судом було задоволено зустрічний позов та, зокрема, визнано недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 1731, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.09.2015 року та повернуто ОСОБА_1 право власності на вищезазначений будинок.
Як свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень України, дане рішення Приморського районного суду м. Одеса набрало законної сили 15.02.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент складення позивачем Акту про порушення № 005090 від 20.06.2018 року ОСОБА_1 була власницею спірного житлового будинку.
Заслуговують на увагу доводи відповідача щодо того факту, що позивач не вправі застосовувати до правовідносин з відповідачем норми Кодексу ГРС, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (набрав чинності 27.11.2015 року) та стверджувати, що між ним та ОСОБА_1 був укладений договір розподілу природного газу, типова форма якого затверджена постановою від 30.09.2015 року № 2498 (набрала чинності 01.12.2015 року), оскільки як Кодекс ГРС так і типова форма договору набрали чинності у період, коли ОСОБА_1 не була власником спірного житлового будинку, а відтак і споживачем послуг.
Щодо твердження позивача про те, що жодної вказівки, що споживачем природного газу має бути обов`язково власник житлового будинку, чинне законодавство не містить, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Згідно частини 2 глави 1 розділу VІ Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Частиною 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС передбачено, що Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Також Кодексом ГРС визначено поняття «Власник» - юридична особа, або фізична особа, або фізична особа - підприємець, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи.
Крім цього, Пунктом 2 гл. 5 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.
Згідно з ч.1 п. 8 гл. 5 розд. XI Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про правопорушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
За приписами п. 10 гл. 5 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем, споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.
Пунктами 11 і 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що за неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акту про порушення.
При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Суд бере до уваги покази свідків, зокрема ОСОБА_6 , який вказав, що 19.02.2020 року у його присутності та у присутності споживачки ОСОБА_1 був складений акт № 617 від 19.02.2018 року про припинення газопостачання в її житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Копію акту така отримала, однак відмовилася від підпису.
20 червня 2018 року у його ж присутності складався акт № 592 від 20.06.2018 року про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме самовільне відновлення газопостачання ОСОБА_1 . При складенні вказаного акту споживачка ОСОБА_1 була присутня та відмовилася від підпису такого, про що була зроблена відповідна відмітка.
Свідок ОСОБА_5 надала аналогічні покази та вказала, що дійсно 20 червня 2018 року знаходилася в житловому будинку ОСОБА_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та була присутня при складенні акту № 592 від 20.06.2018 року про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: самовільне відновлення газопостачання ОСОБА_1 .
Попри те, суд зазначає, що диск з відеозаписом відмови ОСОБА_1 від підписання Акту № 592 від 20.06.2018 року, долучений до матеріалів позовної заяви позивачем, не може бути належним доказом, оскільки відеозапис на ньому не відтворюється, а аудіозапис розмови, наявний на цьому диску, не дає можливим встановити, які саме особи розмовляють.
Таким чином судом встановлено, що Акт про порушення від 20.06.2018 року було складено у присутності ОСОБА_1 , яка на момент його складання була власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , проте відмовилась від підпису на акті.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно норм частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази мають бути належними та допустими і містити інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст. ст. 22, 526, 1166 ЦК України, Правилами постачання природного газу, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд-
Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЛЬВІВГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за несанкціонований відбір природного газу - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газотранспортної системи «ЛЬВІВГАЗ, місце знаходження м. Львів, вул. Золота, буд.42, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 24.12.2020 року.

Суддя