Провадження № 2/761/1685/2020
16 грудня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Савенко О.І.
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів, -
У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі по текст - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа: Шевченківський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 01.06.2007 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась дочка - ОСОБА_4 . Зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що її батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_3 . 18.07.2014 року за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 та не дає йому можливості приймати участь у її вихованні. Після того, як вже майже 5 років позивач не бачиться і не спілкується з дитиною, внаслідок постійного перешкоджання з боку відповідача, у нього з`явилась підозра, що ОСОБА_4 не його дитина.
У своїх письмових поясненнях від 16.07.2020 року позивач додав, що враховуючи ухилення відповідача від проходження експертизи ДНК, можна вважати встановленим факт відсутності кровного споріднення між особою, що записана батьком - ОСОБА_1 та дитиною - ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 24.07.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.09.2019 року.
Ухвалою суду від 18.09.2019 року у справі призначено судово-медичну генетичну експертизу (встановлення батьківства). На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
24.01.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про залишення ухвали суду про призначення експертизи у справі без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 на відбір зразків крові.
Ухвалою суду від 28.01.2020 року, відновлено провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання на 24 березня 2020 року.
Ухвалою суду від 02.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті на 27.08.2020 року.
Ухвалою суду від 27.08.2020 року справу було повторно направлено для проведення раніше призначеної у справі судово-медичної генетичної експертизи (встановлення батьківства).
05.11.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про залишення ухвали суду про призначення експертизи у справі без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 на відбір зразків крові.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не направляла.
У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач та представник позивача.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку про відмову в позові, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 01.06.2007 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №441.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась дочка - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Шевченківським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1414 від 21.07.2012 року (а.с. 14). Зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що її батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_3 .
18.07.2014 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано. Прізвище Відповідача - ОСОБА_3 після розірвання шлюбу було змінено на її дошлюбне - « ОСОБА_3 » (а.с.15-16).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів його заробітку до досягнення ОСОБА_4 повноліття 18 років, починаючи із 25.07.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-23).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2018 року зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 та було визначено спосіб участі ОСОБА_1 як батька у вихованні і спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 (а.с.26-29).

Рішення суду від 14 червня 2018 року відповідачем не виконується, про що свідчить постанова державного виконавця про накладення штрафу на ОСОБА_3 (а.с.32-33).

Крім того, позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів, які фіксували невиконання відповідачем розпорядження Шевченківської РДА та рішення Шевченківського районного суду м. Києва, про що свідчить довідка Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві та висновки за результатом перевірки матеріалів від 01.08.2018, 02.08.2018, 18.08.2018, 05.04.2017, 24.03.2017, 24.03.2017, 12.03.2017 (а.с.35-45).

Позивач звертаючись до суду з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів, зазначив, що внаслідок постійного перешкоджання з боку відповідача у спілкуванні його з донькою, у нього з`явилась підозра, що ОСОБА_4 не його дитина.

Так, згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України особа, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 року у справі № 201/6094/18, від 09.09.2020 року у справі № 277/836/16-ц.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Судами встановлено, що відповідач двічі не з`явилася для забору біологічних зразків разом із дитиною для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК).

Судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача разом із дитиною у її проведенні.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачка належним чином повідомлена про проведення експертизи та взагалі про розгляд вказаного позову, оскільки всі повістки, що були направлені судом за місцем реєстрації відповідача повертались до суду з повіткою «за закінченням терміну зберігання».

До таких висновків прийшов Верховний Суд в постановах від 20.06.2018 року у справі 127/2871/16-ц та від 17.12.2019 року у справі № 296/3851/16-ц.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що відповідачка належним чином не повідомлена про вказаний позов та необхідність забору біологічних зразків для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, тому не може свідчити про її ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Разом із тим, враховуючи час знаходження справи в провадженні суду та використання судом усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий процес та сприяючи позивачу в реалізації наданих йому процесуальних прав шляхом повторного направлення справи для проведення судової експертизи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення у даній справі.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснювались дії щодо виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема можливості спілкування з ОСОБА_4 , так позивач звертався до Органів опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, правоохоронних органів та суду щодо встановлення графіку побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав поданого позову - відсутності кровного споріднення між ним та ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст 15,16 ЦК України, ст.ст. 128,133, 136 СК України, керуючись ст.ст. 12, 44, 76, 78, 79, 81, 83, 89, 102, 106, 110, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виключення відомостейпро батька з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Шевченківський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві: м. Київ, вул.. Ак. Ромоданова, 17; код 26088771.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складено 24.12.2020 року.