441/1876/19 2/441/198/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2020 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Гелецької Г.В.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , 16.10.2019 звернулась в суд з позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області про визнання права спільної сумісної власності подружжя на будинок, що на АДРЕСА_1 за нею і ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що у шлюбі з ОСОБА_3 звели означений житловий будинок дозвільні документи на будівництво якого видані на ім`я чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак при житті останній не оформив правовстановлюючих документів на будинок, через що вона, як спадкоємець першої черги за законом, не може оформити спадщину після смерті чоловіка. Просила позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 в суді вимоги підтримав покликаючись на мотиви викладені у заяві, уточнив, просить визнати житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) на АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 мотивуючи тим, що подружжя Холявки у шлюбі, у встановленому законом порядку, звели означений житловий будинок, однак, при житті ОСОБА_3 не оформив прийняття цього будинку в експлуатацію та не зареєстрував право власності на нього, через, що довірителька, як спадкоємець першої черги за законом, не може оформити спадщину після смерті чоловіка. Просить позов задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати.

Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області Юрчак Ю. у заяві від 24.01.2020 просив про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позову ОСОБА_2 , не висловив (а.с.53).

Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову.

Згідно ст. ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки якого є рівними.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , 1953р.н. та ОСОБА_4 , 1957р.н. зареєстрували 03.10.1976 шлюб у Великолюбінській селищній раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №33 (а.с. 7).

Із копії будівельного паспорта земельної ділянки від 1977 року та долучених до нього документів і зокрема: рішення виконкому Великолюбінської селищної Ради депутатів трудящих Городоцького району Львівської області №78 від 28.07.1977, витягу з протоколу № 13 зборів уповноважених членів колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС Городоцького району № 217 від 04.07.1977, акту виносу в натуру плану земельної ділянки від 28.11.1977, кошторису, а також дозволу на право виконання будівельних робіт від 28.11.1977 убачається, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 , останньому в 1977 році виділено земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво 1-поверхового житлового будинку за проектом №1-71-1-2 (а.с.8, 16-18, 56-68).

Із змісту листа № 75 від 24.01.2020 та довідок №1540 від 21.08.2018 та №13 від 03.01.2020 Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, будинкової книги убачається, що ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_3 значилися зареєстрованими та проживали у зведеному ними житловому будинку на АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , позивачка залишилася проживати в будинку сама (а.с. 19-23, 53, 69, 73).

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого 04.06.2019 ФОП « ОСОБА_5 М.» на замовлення ОСОБА_2 видно, що будинок 1984 року побудови, загальною площею 161, 8 кв.м, складається із 5 кімнат, 5 коридорів, кухні, ванни та 3-ох комор, житлова площа будинку складає 86, 8 кв.м., при будинку наявний сарай та огорожа (а.с. 10-13, 24-29).

Як убачається із довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації №01/5-57 від 29.03.2019, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 33).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 07.09.2016 у справі № 6-47цс16.

Із змісту позовної заяви від 16.10.2019, інших матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 2-6).

Представник позивачки ОСОБА_1 в суді просить про задоволення позову мотивуючи тим, що подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі, у встановленому законом порядку звели будинок, що дозвільні документи на нього видані на ім`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що останній, при житті, не здав будинок в експлуатацію, через що його довірителька не може зареєструвати право власності.

Ураховуючи вищенаведене, а також те, що житловий будинок на АДРЕСА_1 не зданий в експлуатацію, однак зведений у встановленому законом порядку, такий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 319, 331, 368 ЦК України, ст. 60, 70 СК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) на АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.02.2020.

С у д д я : А.М. Малахова Онуфер