Справа № 523/1605/16-ц
Провадження №2/523/1188/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої - судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Правди Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у солідарному порядку, заборгованості по кредиту №0 від 01.12.2006 року в розмірі 24860,32 доларів США та пеню в розмірі 10047,19 грн., а також, стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у солідарному порядку, заборгованості по кредиту №0 від 01.12.2006 року в розмірі 24860,32 доларів США та пеню в розмірі 10047,19 грн.

Також представник позивача просить стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати, по 3139,00 грн. з кожного.

Позов мотивується тим, що 01.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 65000,00 доларів США, на строк до 01.12.2027 року, 11,3 % річних, із щомісячним частковим погашенням кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань по договору між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки №69833 від 01.12.2006 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань по договору між позивачем та ОСОБА_6 укладено договір поруки №69839 від 01.12.2006 року.

Позивач виконав умови договору та передав ОСОБА_1 кошти які визначені у договорі.

ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує договірні зобов`язання.

26.10.2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на час звернення до суду з позовом заборгованість не погашена.

Станом на 27.01.2016 року заборгованість ОСОБА_1 за користуванням кредитом становить: 22591,87 доларів США - кредитна заборгованість; 2268,45 доларів США - заборгованість по процентам; 10047,19 грн. - пеня.

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов, який було прийнято судом до розгляду 04.12.2017 року (а.с.200, т.1).

ОСОБА_1 просить суд визнати кредитний договір №0 від 01.12.2006 року недійсним з моменту його укладення, та визнати кредитний договір №0 від 01.12.2006 року недійсним з моменту його укладення. Також, ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним іпотечний договір №6562 від 01.12.2006 року, що був укладений нею з позивачем і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про надання споживчого кредиту №0 від 01.12.2006 року, шляхом стягнення з позивача надмірно сплачені відповідачем ОСОБА_1 кошти за договором в сумі 9433,18 доларів США. Стягнути з позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Зустрічний позов мотивується тим, що ОСОБА_1 з АКІБ «УкрСиббанк» 01.12.206 року укладено кредитний договір № на суму 65000,00 доларів США, на строк до 01.12.2027 року, 11,3 % річних, із щомісячним частковим погашенням кредиту.

Додатково 01.12.2006 року між цими сторонами укладено кредит №0 на суму 1703,71 грн. у вигляді поновлюваної кредитної лінії, ставка - 15,00 % річних, за умови настання сукупності обставин.

В забезпечення вказаних кредитних договорів між сторонами укладено іпотечний договір №6562 від 01.12.2006 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д.

Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Однак, кредитний договір за своїм змістом та текстом не відповідає діючому законодавству, порушує споживчі права ОСОБА_1

Пункт 1.1 договору суперечить ст.192, ч.1 ст.533, ч.1 ст.524, ст.638, ч.1 ст.1054, ЦК України - зобов`язання повинно бути виражене в грошовій одиниці України - гривні.

Банком порушено вимоги ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» - не надано необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. Укладений договір не передбачав виконання у національній валюті як за сумою основного боргу так і за процентами.

Зі зміною курсу гривні до долара наявна істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за договором.

Іпотекою є застава нерухомого майна, яка припиняється у разі припинення зобов`язання забезпеченого заставою.

Споживача заздалегідь було введено в оману та окутано певними межами, та заздалегідь непередбачуваними витратами, що є причиною моральних страждань, душевних переживань та болю, що є моральною шкодою, яку ОСОБА_1 визначила в сумі 50000 грн.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

ОСОБА_1 , в рамках кредитного договору, отримала від АКІБ «УкрСиббанк» кредит в розмірі 65000 доларів США та сплатила в рахунок погашення кредиту 42408,13 доларів США, та сплатила по відсоткам 32025,05 доларів США (загалом - 74433,18 доларів США). Зазначене підтверджується випискою по Кредитному договору за період з 01.12.2006 року по 01.04.2015 року. Отже, різниця між отриманою сумою кредиту та виплаченою складає 9433,18 долара США та підлягає поверненню ОСОБА_1 як наслідок недійсності договору.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача ОСОБА_1 підтримали свої правові позиції. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Судом встановлено:

Між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 01.12.206 року укладено кредитний договір № на суму 65000,00 доларів США, на строк до 01.12.2027 року, 11,3 % річних, із щомісячним частковим погашенням кредиту згідно графіку погодженого сторонами (а.с. 7,12, т.1).

Також, між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 01.12.2006 року укладено кредит №0 на суму 1703,71 грн. у вигляді поновлюваної кредитної лінії, ставка - 15,00 % річних, за умови настання сукупності обставин (а.с.117, т.1).

Між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 01.12.206 року, в забезпечення кредитного договору № від 01.12.2006 року, укладено іпотечний договір №6562 від 01.12.2006 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (а.с.132,т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань по договору № від 01.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №69833 від 01.12.2006 року. Пунктом 1.2 договору зазначено, що Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума основного договору - 65000 доларів США; термін виконання основного зобов`язання - 01.12.2027 року; інші умови основного договору (а.с.138,т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань по договору № від 01.12.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки №69839 від 01.12.2006 року. Пунктом 1.2 договору зазначено, що Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума основного договору - 65000 доларів США; термін виконання основного зобов`язання - 01.12.2027 року; інші умови основного договору (а.с.137, т.1).

Згідно розрахунку ПАТ«УкрСиббанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №, станом на 27.01.2016 року, становить: 22591,87 доларів США - кредитна заборгованість; 2268,45 доларів США - заборгованість по процентам; 10047,19 грн. - пеня (а.с.25, т.1).

ОСОБА_1 , в рамках кредитного договору №, отримала від АКІБ «УкрСиббанк» кредит в розмірі 65000 доларів США і сплатила в рахунок погашення кредиту 42408,13 доларів США, та по відсоткам 32025,05 доларів США. Зазначене підтверджується заявою на видачу готівки №20 від 01.12.2006 року та випискою по Кредитному договору за період з 01.12.2006 року по 01.04.2015 року (а.с.139-145, т.1).

Останній платіж ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № відбувся 10.03.2015 року (а.с.32,т.1).

АКІБ «Укрсиббанк» в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов`язань АКІБ «Укрсиббанк».

26.10.2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості (а.с.17-24,т.1).

04.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ст.ст. 526,1049,1050,1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 559 ЦК України передбачено підстави припинення поруки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс15.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 .

Враховуючи вищенаведене суд встановив, що позовні вимоги щодо боржника ОСОБА_1 є обгрунтованими, однак вимоги до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є такими що пред`явлені в час коли порука припинилась та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог зустрічного позову:

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд дійшов висновку про відсутність передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» підстав для задоволення зустрічного позову та визнання недійсним кредитних договорів і похідних вимог про визнання недійсним іпотечного договору та застосування наслідків недійсності правочину, стягнення моральної шкоди.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію, чим ввів позичальника в оману, та зміна курсу гривні до долара є наявною істотною зміною становища щодо виконання боргових зобов`язань за договором, суд вважає безпідставними.

Всі істотні умови, передбачені статтею 1054 ЦК України та статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сума кредиту, умови його надання, обов`язки сторін, умови повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами містяться в кредитних договорах №0 та №0, ОСОБА_1 погодилася з ними, підписавши договір. Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту «Графік погашення кредиту» містить детальний графік платежів. Ознайомлення відповідача ОСОБА_1 з умовами кредитування і згода останньої на такі умови, керуючись принципом свободи договору, підтверджується її підписом в договорі про надання споживчого кредиту. Підписуючи кредитний договір, позичальник погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені договором. Позивачем визначені розмір заборгованості та валюта суми стягнення. Право позивача вимагати дострокового повернення кредиту у разі порушення зобов`язань передбачено розділом 11 кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до вимог зазначеного розділу кредитного договору позивачем на адресу боржника та поручителів направлялися повідомлення (вимоги) про порушення зобов`язань. Отже, позивач правомірно реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту.

Умови, визначені кредитним договором, зокрема і щодо ризиків знецінення національної валюти у відношенні до іноземної валюти, прочитані позивачем та він на них погодився, підписав договір і отримав кошти, що не суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання виконавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір, у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладання договору не застосовується до операцій з фінансовими послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем послуг.

Як на одну з підстав визнання кредитного договору недійсним, позивач посилається на те, що видача банком кредиту та сплата процентів за їх користування у валюті, відмінній від української гривні, є порушенням валютного законодавства, що у свою чергу є підставою для визнання недійсним кредитного договору, оскільки у ньому зобов`язання виражене в іноземній валюті та підлягає виконанню у валюті, відмінній від національної грошової одиниці України.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами першою, другою статті 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до частини третьої статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Положення чинного законодавства хоча й визначають національну валюту як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов`язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті і саме з такими умовами кредитування погодилася позивач.

Щодо підстав визнання кредитного договору №0 від 01.12.2006 року - недійсним, то вини в зустрічному позові відсутні і докази на підтвердження цього не надано.

Підставою визнання недійсним договору іпотеки ОСОБА_1 визначила положення ст.593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку» що судом не приймається так як припинення іпотеки є відмінним від визнання договору іпотеки недійсним, отже зазначена позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Застосування наслідків недійсності кредитних договорів є похідними та також задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої, третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення вимог споживача, відмовляє в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Отже, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12,81,89,141,263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору №0 від 01.12.2006 року в розмірі 24860,32 доларів США та пеню в розмірі 10047,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 3139,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 15.01.2020 року.

Суддя