Постанова

Іменем України

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 588/1781/19

провадження № 61-15525св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Боромлянська сільська рада Тростянецького району Сумської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Тютюнником В`ячеславом Володимировичем, на постанову Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року в складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Кононенко О. Ю., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Боромлянська сільська рада Тростянецького району Сумської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю-одиначкою дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сім`я проживає по АДРЕСА_1 у будинку, який належить матері ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Родина ОСОБА_1 тривалий час, а саме із 2012 року перебуває на обліку у сільській раді як родина, яка потрапила у складні життєві обставини. За цей час сім`я багаторазово відвідувалась інспекторами відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей, медичними працівниками КНП Боромлянської сільської ради «АЗПСМ с. Боромля», дільничними офіцерами поліції. Із матір`ю та її співмешканцем проводились профілактичні бесіди щодо належного догляду за дітьми, створення відповідних умов для їх проживання, недопустимості вживання алкогольних напоїв, пояснювались наслідки невиконання батьківських обов`язків. Родині постійно надавалася допомога у вигляді одягу, взуття, солодощів для дітей та дитячих іграшок.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків на належному рівні, Комісія у справах неповнолітніх при виконавчому комітеті сільської ради (протокол № 7 від 27 грудня 2017 року) попередила ОСОБА_1 про необхідність виконання батьківських обов`язків на належному рівні.

Питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав розглядалось Тростянецьким районним судом, проте ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року позов виконавчого комітету Боромлянської сільської ради до ОСОБА_1 , треті особи: служба в справах дітей Тростянецької РДА, прокуратура Тростянецького району, районний центр соціальних служб для дітей сім`ї та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, залишено без розгляду за заявою представника позивача.

26 вересня 2019 року о 14 годині 44 хвилин до інспектора відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей надійшов телефонний дзвінок від педіатра Боромлянської сільської ради «АЗПСМ с. Боромля» ОСОБА_8 , яка повідомила, що на даний час вона перебуває у родині ОСОБА_1 із перевіркою стану здоров`я немовляти. Встановлено, що діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишені в будинку без нагляду, були голодні, одягнені не по сезону. На телефонні дзвінки лікаря мати дітей ОСОБА_1 не відповідала, повернулася ввечері та була направлена разом із дітьми до Тростянецької міської лікарні.

ОСОБА_1 вже була позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей; двоє інших дітей були відібрані на підставі рішення виконавчого комітету № 84 від 04 вересня 2012 року і питання про позбавлення її батьківських прав розглядалось судом, але належних висновків відповідач не зробила.

Боромлянська сільська рада, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не підтримує належного порядку у помешканні, матеріально-побутові умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, вживає алкогольні напої, залишає малолітніх дітей без нагляду, що загрожує їх життю та здоров`ю, вважає, що є підстави розцінювати поведінку матері - ОСОБА_1 , як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню та догляду за дітьми, свідоме нехтування цими обов`язками та небажання виправити ситуацію на краще, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 10 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Покладено на Орган опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно її дітей.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, встановив факт залишення матір`ю 26 вересня 2019 року малолітніх дітей без нагляду на протязі декількох годин, проте виходив з того, що негативних наслідків для життя і здоров`я дітей через таку поведінку матері не настало, а позивачем не підтверджено, що такі випадки носять системний характер і що відповідач залишила дітей з метою свідомого ухилення від батьківських обов`язків.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та виходячи у першу чергу із інтересів дітей, їх прихильності до матері та не байдужість матері до них, суд дійшов висновку надати відповідачці можливість змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області задоволено частково, рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10 червня 2020 року скасовано. Позовні вимоги Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передано дітей органу опіки та піклування Боромлянській сільській раді Тростянецького району Сумської області.

Стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття на користь державних закладів, де будуть перебувати діти ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду мотивована тим, що ситуація в родині є потенційно небезпечною для повернення дітей. Поведінка матері після відібрання дітей у вересні 2019 року не змінилася на краще, відповідач належних висновків не зробила, спосіб життя не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями, для дітей не створені ані побутові, ані психологічні умови для виховання і розвитку. Враховуючи факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її п`ятьох малолітніх дітей. На думку колегії суддів апеляційного суду, застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, слугуватиме захистом прав дітей у вирішенні життєвих питань, прав на гарантований державою соціальний захист як дітей, позбавлених батьківського піклування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У жовтні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Тютюнником В. В., на постанову Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10 червня 2020 року.

Підставою касаційного оскарження заявник вказав застосування апеляційним судом норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, стаття 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що поданий представником позивача до Сумського апеляційного суду новий доказ - акт відвідування сім`ї ОСОБА_1 03 вересня 2020 року з доданими фото- та відеоматеріалами не був надісланий (наданий) ані відповідачці ОСОБА_1 , ані її представнику - адвокату Тютюннику В. В., тому апеляційний суд неправомірно взяв його до уваги та поклав в основу свого рішення. Зазначені докази були одержані судом з порушенням порядку, встановленого законом, тому є недопустимими. Крім того, суд апеляційної інстанції в порушення вимог частини першої статті 213, статті 238 ЦПК України безпосередньо не дослідив зазначені відеоматеріали у судовому засіданні, не проводив демонстрацію відеозапису у судовому засіданні, чим позбавив сторону відповідача надавати пояснення та коментарі з метою встановлення належності та достовірності цих доказів. Також апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №31-1344св20), у якій зазначено, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивачем у цій справі не було доведено факту винної поведінки ОСОБА_1 , направленої на свідоме ухилення від виконання нею своїх обов`язків щодо виховання її дітей.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У грудні 2020 року виконавчий комітет Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, посилаючись на те, що усі відеоматеріали для ознайомлення були запропоновані для перегляду представнику відповідача і надіслані йому через мобільний додаток. Під час відвідування 03 вересня 2020 року члени комісії телефонували представнику відповідача і пропонували приєднатися до членів комісії, але він категорично відмовився. Крім того зазначав, що апеляційний суд обґрунтував своє рішення саме потенційною небезпекою з боку матері по відношенню до своїх дітей, при цьому вказавши, що її дії носять саме винний характер і повернення дітей до неї може набути непоправних наслідків.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, в якому остання просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року - без змін. Відзив мотивований базовими положеннями принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, який покладений в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. Дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання. Таким чином, держава, в особі відповідних органів, повинна не допускати порушення прав дітей з боку батьків, і саме з таких міркувань захисту саме дітей виходив апеляційний суд, задовольняючи позов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 588/1781/19 з Тростянецького районного суду Сумської області. Зупинено виконання постанови Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

У листопаді 2020 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2020 року справу № 588/1781/19 призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є матір`ю-одиначкою дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України.

ОСОБА_1 із дітьми та співмешканцем ОСОБА_11 зареєстрована та проживає по

АДРЕСА_1 , у якому проживає сім`я ОСОБА_1 належить на праві власності матері ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2018 року по вересень 2019 року включно отримувала допомогу: щомісячну одноразову допомогу при народженні 3-х дітей, всього - 36406,70 грн; державну соціальну малозабезпеченим сім`ям - 22298,54 грн; на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях - 20400,00 грн; на 5-х дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) - 35322,04 грн; по вагітності та пологам непрацюючим жінкам - 2022,26 грн. Виплати були припинені у жовтні 2019 року.

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчаються у Боромлянському НВК: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а ОСОБА_4 відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Пролісок» Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

З метою перевірки виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків та умов проживання дітей комісією у справах неповнолітніх при виконкомі Боромлянської сільської ради здійснювалися неодноразові відвідування сім`ї ОСОБА_1 за місцем їх проживання, за наслідками яких складалися акти.

Зокрема, із актів відвідування сім`ї ОСОБА_1 від 23 березня 2017 року, 14 серпня 2017 року, 30 січня 2018 року, 17 липня 2018 року, 17 жовтня 2018 року, 27 лютого 2019 року, 30 липня 2019 року видно, що під час відвідувань комісією встановлені задовільні побутові та санітарні умови проживання, свіжа їжа зварена, продуктами харчування забезпечені. У підвалі зберігається консервація. Дрова є. У особистому селянському господарстві тримають порося. Діти мають місце для відпочинку, занять та проведення дозвілля.

У той же час при відвідуваннях сім`ї ОСОБА_1 28 серпня 2018 року, 18 вересня 2018 року, 08 січня 2019 року, 07 лютого 2019 року, 22 березня 2019 року, 09 квітня 2019 року, 26 квітня 2019 року, 04 липня 2019 року, 26 липня 2019 року, 03 вересня 2019 року, 12 вересня 2019 року встановлено, що у будинку перебував сторонній чоловік ОСОБА_15 , 1978 року народження, у помешканні брудно, підлога не вимита, брудний одяг, речі розкидані, посуд не митий, діти забруднені, хоча свіжа їжа була завжди зварена, продукти харчування були у наявності. Діти не завжди відвідують навчальні заклади у зв`язку із хворобами та педикульозом.

27 грудня 2017 року на засіданні комісії у справах неповнолітніх при виконкомі Боромлянської сільської ради ОСОБА_1 попереджена про необхідність виконання батьківських обов`язків належним чином.

При обстеженні житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 26 вересня 2019 року комісією у складі інспекторів відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей Євтєєвої Н. В. та Тарасюк Я. І. виявлено, що педіатр Боромлянської сільської ради «АЗПСМ с. Боромля» ОСОБА_8 приїхала перевірити стан здоров`я немовляти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але вдома нікого не було, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідала. Діти були на вулиці біля сусідів, одягнені не по сезону. У помешканні повна антисанітарія, дитяча постіль дуже брудна, розкидана, підлога неметена, речі розкидані по усіх кімнатах, у помешканні холодно через відсутність дров. Оголений провід лежав на підлозі біля пральної машини, куди із легкістю мають доступ діти. В подальшому ОСОБА_1 разом із дітьми направлена до Тростянецької міської лікарні.

Рішенням виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 27 вересня 2019 року № 139 «Про негайне відібрання дитини у матері» діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були відібрані від матері ОСОБА_1 та тимчасово влаштовані до КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради для проходження медичного огляду.

Рішенням виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 01 жовтня 2019 року № 142 «Про затвердження висновку про позбавлення батьківських прав» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Малолітні діти, відібрані у ОСОБА_1 , були направлені на виховання до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради родина ОСОБА_1 з 2012 року перебуває на контролі сільської ради, як родина, яка потрапила у складні життєві обставини. За цей час сім`я багаторазово відвідувалася інспекторами відділу у справах дітей та соціального супроводу сімей, медичними працівникам КНП Боромлянської сільської ради «АЗПСМ с. Боромля», дільничним офіцерами поліції. З матір`ю та її співмешканцем проводилися профілактичні бесіди щодо належного догляду за дітьми, створення відповідних умов для їх проживання, недопустимості вживання алкогольних напоїв, пояснювались наслідки невиконання батьківських обов`язків. ОСОБА_1 попереджалася про необхідність виконання батьківських обов`язків на належному рівні. Є підстави розцінювати поведінку матері як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, свідоме нехтування цими обов`язками та небажання виправити ситуацію на краще. Виходячи із цього виконком Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області дійшов висновку, що ОСОБА_1 і в подальшому не буде належно займатися вихованням та розвитком дітей.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року підтверджено, що виконком Боромлянської сільської ради раніше звертався до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її дітей ОСОБА_2 , 2010 року народження, та ОСОБА_3 , 2012 року народження, але цей позов був залишений без розгляду у зв`язку зі зміною обставин.

Згідно медичної довідки ТОВ «Лікувально-діагностичний вертебрологічний центр» від 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 має алкогольну залежність, їй було проведене лікування від цієї хвороби шляхом кодування.

ОСОБА_1 у 2019 році двічі притягувалася до адміністративної відповідальності та щодо неї порушені кримінальні провадження за частиною першою статті 185 КК України (крадіжка) і за частиною першою статті 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

При відвідуванні родини ОСОБА_1 14 лютого 2020 року встановлено наступне: ОСОБА_1 перебувала вдома разом із новим співмешканцем на ім`я ОСОБА_18 та іншими сторонніми чоловіками. Компанія розпивала спиртні напої та гучно себе поводила. ОСОБА_1 не заперечувала стан вагітності, їй роз`яснені ризики для здоров`я матері та дитини. ОСОБА_1 поводила себе агресивно, кричала, нецензурно лаялася, мала стійкий запах алкоголю. Тест на вагітність виявився позитивним. ОСОБА_1 запропоновано звернутися до лікаря та пройти обстеження.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача стверджував, що ОСОБА_1 виправилася, любить своїх дітей. На підтвердження були надані фотокартки, з яких вбачається, що у будинку був проведений ремонт, чисто, усі речі прибрані та знаходяться у порядку, постільна білизна попрасована; є запас картоплі, консервації та дров.

За інформацією КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 17 грудня 2019 року № 471/10, у якому на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА від 07 жовтня 2019 року № 254-ОД «Про негайне відібрання дітей» перебувають неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мати дітей ОСОБА_1 відвідує їх один раз на місяць, останній раз відвідувала 14 грудня 2019 року.

За інформацією Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, у якому перебувають ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 відвідувала дітей 5 разів (12 жовтня 2019 року, 26 жовтня 2019 року, 16 листопада 2019 року, 07 грудня 2019 року, 15 січня 2020 року), приносила дітям цукерки, печиво, фрукти, сік та один раз 24 грудня 2019 року передавала передачу.

Згідно з висновком Сумського центру соціально-психологічної реабілітації перебування дітей у деструктивній сімейній атмосфері призвело до їх психологічного травмування, високого рівня тривожності, пасивності та нерішучості, наявних страхів, втрати базової довіри до дорослих, до оточуючого світу у цілому, соціально-педагогічної занедбаності. Однак, на сьогоднішній день діти радіють, коли мати їх відвідує, перебувають у піднесеному настрої після спілкування із нею. Діти виправдовують поведінку матері, виявляють до неї емоційну прихильність, мають надію та сподівання, що мати їх забере і у них вже буде все добре.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції за участю психолога неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що на даний час вона перебуває у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. До неї приїздила бабуся, мати та брат. Батько до неї не приїздив. Вона сумує за матір`ю, має бажання, щоб мати забрала її додому, хоче проживати з нею. Любить свою матір і вона її теж. Мати гарно до них ставиться, жаліє їх, втішає, готує смаколики.

Допитана за участю психолога неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що вона бажає проживати із мамою і сестрами разом. До батька прихильності не виявляє.

Згідно пояснень психолога ОСОБА_19 - ОСОБА_2 має труднощі у навчанні, про батька має негативну думку, страждала від фізичного насилля. Атмосфера у сім`ї деструктивна, така обстановка негативно вплинула на розвиток дітей. Відповідачка не в повному обсязі розуміє ситуацію, яка склалася, не розуміє власної відповідальності, потребує допомоги різних спеціалістів. Діти емоційно прихильні до матері, потребують постійного розвитку середовища, потребують безпеки фізичного здоров`я. Емоційний контакт із боку дітей присутній, виявляється бажання проживати із матір`ю. ОСОБА_3 потребує інклюзивної форми навчання.

Актом Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 03 вересня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 та її співмешканець перебували у стані алкогольного сп`яніння, у будинку не прибрано, брудні речі, безлад тощо. Кухня занедбана, у пеналах обмежений запас круп, у холодильнику недостатній для утримання п`ятьох дітей запас продуктів.

При повторному відвідуванні сім`ї ОСОБА_1 16 вересня 2020 року встановлено, що в дворі прибрано: виметено та винесено сміття. Кухня досі не придатна для безпечного приготування та споживання їжі. У будинку прибрано. В холодильнику приготовленої їжі немає, запас продуктів у морозильній камері мінімальний. У підвалі зберігається цьогорічний врожай овочів. У особистому сільському господарстві ОСОБА_1 близько десятка курчат та одне гусеня. Дрова на зиму не заготовлені.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц,від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд апеляційної інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дочок, позивачем не надано.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, враховуючи бажання дітей жити в родині та їх ставлення до матері, позицію відповідачки, яка заперечує проти позову і підтримує зв`язок з дітьми, які у неї на цей час відібрані, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для застосування крайньої міри - позбавлення батьківських прав.

Висновок виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 01 жовтня 2019 року № 142 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначений висновок Боромлянської сільської ради не є достатньо обґрунтованим, оскільки не відображає взаємовідносин між матір`ю та дітьми, їх ставлення один до одного, недоведеність винної поведінки відповідача, що в сукупності не дає достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

При винесенні рішення судом першої інстанції також враховані пояснення психолога ОСОБА_19 , відповідно до яких діти емоційно прихильні до матері, хочуть проживати з нею.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції за участю психолога неповнолітні діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що сумують за матір`ю, люблять її та хочуть проживати з нею і сестрами разом.

Судом установлений факт залишення матір`ю малолітніх дітей 26 вересня 2019 року без нагляду на протязі декількох годин, разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що негативних наслідків для життя і здоров`я дітей через таку поведінку відповідача не настало, протилежного позивачем не доведено. У суді не підтверджено, що такі випадки носять системний характер, і що ОСОБА_1 залишила дітей з метою свідомого ухилення від батьківських обов`язків. Як встановлено показами свідків, відповідач того дня поїхала до м. Суми з метою придбання дітям одягу, взуття, тощо.

З огляду на вказане, виходячи у першу чергу із інтересів дітей, їх прихильності до матері та не байдужість матері до них, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому відсутні правові підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

З урахуванням наведеного, висновки суду апеляційної інстанції про те, що зазначені позивачем обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно дітей є помилковими.

Апеляційний суд не врахував, що суд першої інстанції поклав на Орган опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно її дітей.

Отже, при сумлінному виконанні рішення суду першої інстанції відповідач буде перебувати під контролем Органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 14 частини другої статті третьої Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Оскільки позивач відповідно до законодавства звільнений від сплати судового збору, то згідно із змістом частини шостої статті 141 ЦПК України відповідач має право на відшкодування йому судового збору за подання касаційної скарги в сумі 7684,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Тютюнником В`ячеславом Володимировичем, задовольнити.

Постанову Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2020 рокускасувати, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 10 червня 2020 року залишити в силі.

Відшкодувати ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 7684,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук