Справа № 191/1731/20
Провадження № 2/191/1219/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухар Д.О.

за участю секретаря Яніній О.В.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», Публічним акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є правонаступником та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML-301/826/2007 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 49300,00 швейцарських франків, що підтверджується валютним меморіальним ордером №255 від 03,12.2007 року.

Згідно п.3 ч.1 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 3,99 % відсотків річних + FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Пунктом 1.9.1 ч.2 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст. 3 цих договорів) та/або умов договору поруки.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512,514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року, укладеним між Закритим акціонерними товариством «ОТП Банк» та відповідачем.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 512,514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

04.04.2012 року Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №437/1047/12 позовні вимоги Позивача було задоволено та стягнуто з Відповідача суму боргу за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03 грудня 2007 року у сумі 502 648 гривень 77 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн.. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили стягнуто заборгованість саме у національній валюті - гривні..

Вищевказане рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 року по справі №437/1047/12 на сьогоднішній день фактично не виконано. Даний факт підтверджується наступними доказами : постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019 року у справі №437/1047/12, якого було відмовлено у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання; довідкою від 02.06.2020 року про стан боргу, Згідно Довідки від 02.06.2020 року, заборгованість за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року не погашена та складає 502 648,77 грн., з яких:

- 436 483,84 грн. - заборгованість по тілу кредиту,

- 66 164,93 грн. - заборгованість по відсоткам.

Отже, Позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року в сумі 156 288.60 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, зокрема :

- 110 984.85 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року;

- 45 303.75 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 нього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою

відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» інфляційні втрати та 3% у загальній сумі 156288,60 грн., з яких :

- 110 984.85 грн. - інфляційні втрати за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року;

- 45 303.75 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року, а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, застосувавши строки позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно копії кредитного договору № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» ( далі Банк) та ОСОБА_1 ( надалі Позичальник), згідно якого Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах : розмір та валюта кредиту : 49300,00 швейцарських франків; цільове призначення придбання нерухомого майна; річна база нарахування процентів 360 календарних днів у році; дата остаточного повернення кредиту 03.12.2037 року.

Пунктом 1.9 пп. 1.9.1 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим Договором.

Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 3,99 % відсотків річних + FIDR- процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з платою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року в сумі 502648 грн. 77 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3219, 00 грн.. Рішення набрало чинності 18.04.2012 року.

Згідно довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 83 від 02.06.2020 року, ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору № ML-301/826/2007 від 03.12.2007 року в розмірі : сума основної заборгованості за кредитом : 436483,84 UAN, відсотків 66164,93 UAN та пеня 0,00 UAN.

Згідно розрахунку інфляційних витрат за період 01.06.2017 року по 01.06.2020 року інфляційні збитки за вказані періоди складають 110984,85 грн..

Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами за період 01.06.2017 року по 01.06.2020 року, сума відсотків за користування грошовими коштами за даний період складає 45303,75 грн..

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як було встановлено в судовому засіданні рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 04.04.2012 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» було стягнуто суму боргу за кредитним договором від 03.12.2007 року в сумі 502648,77 грн.. Після винесення судом зазначеного рішення позивач не здійснив заходи про стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку та з позовом до суду про стягнення додаткових зобов`язань штраф, пеня, 3% річних, інфляційних витрат не звернувся.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Отже, позичав враховуючи вимоги ЦК України, міг пред`явити до відповідача позов протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником зобов`язання.

Таким чином, на теперішній час (на момент пред`явлення позову) строк позовної давності по стягненню основного зобов`язання (суми заборгованості по кредиту), сплинув, а тому стягнення заборгованості додаткових зобов`язань : 3% річний та інфляційних, також є неправомірним в зв`язку із припиненням строку позовної давності.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції/ поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язанні, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема : у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18.

Отже висновок суду щодо необхідності стягнення на користь Позивача інфляційних нарахувань з урахуванням їх правової природи є помилковими, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування судом в рішенні Синельниківського міськрайонного суду від 04.04.2012 року еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленти швейцарського франка.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та ст. ст. 256,261,267,509, 526, 610, 612,625 ЦК України, керуючись ст. 2,12, 13, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар