Справа № 278/3550/18
Провадження №2/278/158/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Яцюрук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку в спільному сумісному майні та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюб, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку в спільному сумісному майні, в якому просила:

- визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок, загальною площею 145,8 кв.м. (житлова площа: 51,7 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування Житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на наступне майно: житловий будинок, загальною площею 145,8 кв.м. (житлова площа: 51,7 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянка, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування Житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 12 липня 2008 року по 22 листопада 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебуваючи в шлюбі вони з відповідачем придбали земельну ділянку площею 0,1 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:0148, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій за сумісні кошти подружжям побудовано житловий будинок. Оскільки дійти згоди у питанні поділу майна сторони не можуть, звернення до суду є єдиним можливим способом захисту прав позивачки.

В березні 2019 року відповідач подав зустрічний позов в якому просив:

-визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 145,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що під час спільного проживання до розірвання шлюбу, він за свої особисті кошти, отримані від продажу належного на праві власності автомобіля, на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2015 року придбав земельну ділянку площею 0,1 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер::03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на якій в подальшому було збудовано житловий будинок, загальною площею 145,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначив, що проект на будівництво даного будинку розроблявся та затверджувався на його ім`я, за рахунок його власних коштів, надалі він особисто подав Декларацію про початок будівельних робіт та здійснював будівництво будинку відповідно до розробленого проекту, який прийнято в експлуатацію. Всі будівельні роботи виконувались за рахунок особистих коштів позивача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав зазначених в ньому, зустрічний позов не визнав та просив залишити без задоволення.

Представник відповідача первісний позов не визнав та вважає його безпідставним, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому. В подальшому до суду не з`являвся, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

12 липня 2008 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.11), який рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22 листопада 2018 року розірвано (а.с.43).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146812062 від 26 листопада 2018 року житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 145,8 кв.м., житловою площею 51,7 кв.м., з господарською будівлею літ.«Б» належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія ЖТ №86 від 30 листопада 2015 року, а земельна ділянка площею 0,1 га., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер::03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В. (а.с.13-15).

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість об`єкта станом на 27 листопада 2018 року складає 233458 гривень 00 копійок, у тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями - 201058 гривень 00 копійок, експертна грошова оцінка земельної ділянки (0,100 га.) складає 32400 гривень 00 копійок (а.с.16).

Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає провести поділ майна, то є необхідність такого поділу судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та підтверджений Верховним Судом в постанові від 18.06.2018 року № 711/5108/17.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини(дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини».

Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). При цьому, як вбачається із п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.

Повага до права людини на житло закріплена також у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, у Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Проаналізував фактичні обставини справи, що встановлені на підставі наявних у матеріалах справи доказів, норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що спірне і згадуване майно за дослідженими доказами відповідно до закону є об`єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем, адже останнє набуте за час шлюбу сторін та за спільні кошти подружжя. За таких фактичних обставин згадуване майно підлягає поділу, а тому сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання зазначеним майном, яке належить їм у рівних частках.

Водночас, приймаючи рішення в цій частині, суд у відповідності до ч.3 ст.372 ЦК України також ухвалює припинити право спільної сумісної власності сторін на вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюб залишено без розгляду.

Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, на підставі приписів ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 2334,58 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.60-61, ст.ст.70, 71 СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 280, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок, загальною площею 145,8 кв.м. (житлова площа: 51,7 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування Житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 145,8 кв.м. (житлова площа: 51,7 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування Житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :03:001:0148, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 2334 гривні 58 копійок.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Зубчук