Єдиний унікальний номер справи 183/3768/20
Провадження № 2/183/2858/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Власко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2020 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У належному їй домоволодінні, з її згоди 19 жовтня 2018 року було зареєстровано ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, яка за усною домовленістю між ними пообіцяла виписатись через один місяць з дати реєстрації у будинку, однак своєї обіцянки остання не виконала. Фактично відповідач з моменту реєстрації не проживає у домоволодінні, комунальні платежі не сплачує і не утримує його. Додала, що відповідачі проживає за іншою адресою, вона неодноразово зверталась до неї із проханням добровільно знятись із реєстраційного обліку місця проживання з належного їй житлового приміщення, однак отримувала відмови, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника нерухомого майна.

У зв`язку з чим, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 і вирішити питання стосовно судових витрат.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 18). 13 серпня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, надавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів, доданих до позовної заяви для направлення відповідачеві (а.с. 20). Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 26-27).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Н. П., зареєстрованого в реєстрі за № 467 і наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77046946 від 26 грудня 2016 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 6, 7).

Згідно з довідкою Відділу реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб Перещепинської міської ради № 115-д від 22 червня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована з 19 жовтня 2018 року і по теперішній час одна особа ОСОБА_2 , 1992 року народження (а.с. 9), що також підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3550/2 від 21 вересня 2020 року, наданою на запит суду (а.с. 26).

Водночас, згідно з актом від 03 липня 2020 року, депутатом Перещепинської міської ради Ільїн Д. І. в присутності сусідів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19 жовтня 2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживала і не проживає у будинку, особистих речей не має, комунальні послуги не сплачує, сусіди жодного разу не бачили останню (а.с. 8).

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 158 ЖК України визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.ст. 401, 404, 406 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що відповідач комунальні послуги за користування будинком не сплачує, не користуються житлом, не бере участі в утриманні житла, що було підставою для встановлення сервітуту. Згідно з матеріалами справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідачів щодо користування житловим приміщенням, належним позивачу.

За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою через фактичне припинення сервітуту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840 гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено і підписано 16 грудня 2020 року.

Суддя Г.Є. Майна