ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 грудня 2020 року

м. Харків

справа №639/6969/20

провадження № 22-ц/818/6103/20

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач: Акціонерне товаристве «Альфа-Банк»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою представника позивача адвоката Дзигівської Юлії Анатоліївни, щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Августової Марини Владиславівни, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 листопада 2020 року, у складі судді Гаврилюк С.М., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, в якій просить визнати виконавчий напис № 1294 від 25.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовом представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1294 від 25.06.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., у виконавчому провадженні ВП 63125687, до набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у даній справі.

Обґрунтовуючи свою заяву посилалась на те, що виконавчий напис № 1294 від 25.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Наявність відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, проведення приватним виконавцем виконавчих дій за виконавчим написом з опису та арешту іпотечного майна, проведення приватним виконавцем виконавчих дій зі стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця, вимога приватного виконавця, що зобов`язує позивача подати декларацію про доходи та майно свідчить про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 листопада 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_2 щодо вжиття заходів по забезпеченню позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1294 від 25.06.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком Сергієм Анатолійовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 50,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича (виконавче провадження № 63125687).

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк», в особі представника Августової М.В., просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», в особі представника Августової М.В. вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів саме така правова позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 19 «Про практику застосування цивільного законодавства судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Вказує, що позичальник не виконав у повному обсязі і належним чином грошові зобов`язання перед кредитором, у зв`язку з чим банк звернувся за захистом свого порушеного права, за наслідком чого було відкрито виконавче провадження. Зазначають, що ухвала не містить належного обґрунтування, а сам її зміст зводиться до цитування відповідної норми щодо права на забезпечення позову, між тим оцінку співмірності, можливості повороту виконання рішення враховано не було.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга АТ «Альфа-Банк», в особі представника Августової М.В. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що позивач заявив вимоги про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1294 від 25.06.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., у виконавчому провадженні ВП 63125687, до набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у даній справі.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Види заходів забезпечення позову перелічені у ст.150 ЦПК та містять такий вид забезпечення як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Згідно пункту 10 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом зазначених норм убачається, що забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом. Такий правовий висновок викладений у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд, виходячи з конкретних доказів та обставин справи, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Встановлений пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є спеціальним та застосовується лише у разі оскарження позивачем виконавчого документа.

Як вбачається з позовної заяви позивач оспорює виконавчий напис № 1294 від 25.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого звертається стягнення на нерухоме майно двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем може утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Так оскаржуваний виконавчий напис може бути виконаний до набрання таким рішення законної сили, що призведе сторони до збитків, а обраний позивачем спосіб захисту втратить ефективність.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в особі представника Августової Марини Владиславівни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О. Ю. Тичкова