Справа № 428/9340/19
Провадження №2-о/428/731/2019
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

14 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Міністерство соціальної політики України,-

встановив:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під захистом дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) та отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що відбулись внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, як такій, що зазнала психологічного насильства, моральних та психологічних страждань, що підтверджується висновком про психологічний супровід психологом БО «ЛОВ «МБО «Благодійний фонд «СОС Дитяче містечко» ОСОБА_3 . Згідно з рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №854 Чалому Артуру надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Необхідність встановлення такого факту вмотивована тим, що внаслідок збройної агресії, конфлікту було порушено її права та свободи, передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Протоколами до неї, зокрема, право на життя, на свободу, повагу до сімейного життя, на свободу думки, совісті і релігії, в зв`язку з чим завдано майнової та моральної шкоди. Факт збройної агресії Російської Федерації на території України є загальновизнаним, а тому не потребує доказування.

Заявник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність представника, просила заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Пустовойтов Р.Ю. підтримав заяву та підтвердив доводи, викладені в ній. Додатково пояснив, що метою встановлення зазначеного факту є те, що саме внаслідок збройної агресії було порушено низку прав дитини, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а саме: право на життя, свободу, на повагу, на особисту недоторканість, у зв`язку з чим, завдано матеріальну та моральну шкоду. Було прийняте рішення виконкому про надання дитині відповідного статусу, але рішення приймаються та скасовуються, а тому саме у судовому порядку потрібно встановити факт того, що дитина знаходиться під захистом Конвенції та отримала статус дитини, постраждалої внаслідок воєнних дії. Згодом в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, про день час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що заінтересована особа була належним чином повідомлена про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Міністерства соціальної політики України.

Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Україна, батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 01.09.2015 року.

Згідно з копією висновку ВКК Обласної дитячої консультативної поліклініки м. Лисичанська від 29.11.2016 року №1140 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на отримання державної соціальної допомоги як дитина інвалід строком на 5 років.

Згідно з копією довідки Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 25.07.2019 року №7395 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією висновку про психологічний супровід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого психологом БО «ЛОВ «МБО «Благодійний фонд «СОС Дитяче містечко» ОСОБА_3 . 01.07.2019 року, ОСОБА_5 отримував психологічні послуги у проектах, які реалізовувала БО «ЛОВ «МБО «Благодійний фонд «СОС Дитяче містечко», з листопада 2015 року за результатами діагностики у дитини спостерігалась стійка реакція на травмуючи події, спостерігалось порушення соціальної адаптації, зниження емоційних контактів з оточуючими аж до повного відчуження, спостерігалась тривожність, постійне відчуття загрози.

17 07.2019 року Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області було прийняте рішення №854, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, як такій що зазнала психологічного насильства, моральних та психологічних страждань, що не потребують доведення, дітям та особам, яким під час здійснення антитерористичної операції не виповнилось 18 років.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей.

Частинами 1-3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 1 цього Закону, незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Суд відзначає, що факт збройної агресії проти України з боку Російської Федерації встановлено зазначеними вище законодавчими актами та є загальновідомим, а тому в силу приписів ч.3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

При цьому місто Сєвєродонецьк Луганської області відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під захистом дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) та отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що відбулись внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

Статтею 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, яка була ратифікована УРСР 03.07.1954 року та набрання чинності для України 03.01.1955 року визначено, що особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, Конвенція про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, яка була ратифікована УРСР 03.07.1954 року, є частиною національного законодавства, а тому її дія поширюється на усіх громадян України, які перебувають на її території, в тому числі і на ОСОБА_2 , а тому встановлення факту, що останній перебуває під захистом дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) не може розглядатись в судовому порядку.

Крім того, Порядок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, визначений постановою КМУ від 05.04.2017 року №268.

ОСОБА_2 зазначений статус було надано, що пітверджується копією відповідного рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області,

Суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розглядом.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК).

Отже, із вказаних норм процесуального права вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, який не зазначено у частині першій статті 315 ЦПК України, можливе виключно за умови, якщо законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Таким чином, оскільки для вирішення питання щодо дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, яка була ратифікована УРСР 03.07.1954 року, взагалі не передбачений судовий порядок розгляду, а для вирішення питання щодо отримання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, передбачений несудовий порядок, тому встановлення зазначених фактів в даних правовідносинах не може підтверджуватися рішенням суду, з чого випливає висновок, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у цій цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 255, 261, 353 Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИв:

Закрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Міністерство соціальної політики України.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова