Справа № 185/5208/20
Провадження № 2/185/3082/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря Молчанової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Територіальна громада в особі Межиріцької сільської ради, третя особа Павлоградська районна державна адміністрація про визнання права власності на отримання земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Межиріцької сільської ради, у якій просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП від 20 січня 1994 року.

Мотивував позов тим, що він є членом колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч». Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району дніпропетровської області від 20 березня 2000 року за № 11 було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП від 20 січня 1994 року КСП «Межиріч». Відповідно до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч» позивач є під номером 372. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектар. Вважає, що він набув право на земельну частку (пай) тому і звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позивач в надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши що при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду.

Представник відповідача головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області неодноразово надава заяви про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи Павлоградської районної державної адміністрації дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що заперечує проти задоволення позовних вимог.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Суд зауважує, що розгляд даної справи неодноразово відкладався.

Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Постанова Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях. Наразі карантинні заходи є послабленими, з 12 травня 2020 року дозволена робота адвокатських офісів, а з 01 червня 2020 року Україна перейшла на 3 етап карантинних послаблень.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином сповіщених учасників справи.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був членом КСП «Межиріч» (а.с.18-19).

Відповідно до списку громадян членів колективного сільськосподарського підприємства «Межиріч», доданого до Державного акту на право колективної власності на змелю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року ОСОБА_1 значиться у списку під номером 372 (а.с.19).

15 лютого 1991 року колгосп ім. ХХІІ з`їзду КПРС був перейменований на колгосп «Межиріч».

30 січня 1996 року колгосп «Межиріч» перетворений на КСП «Межиріч».

24 березня 2000 року рішенням Межиріцької сільської ради Державний акт про право колективної власності на землю виданий колгоспу «Межиріч», який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4, вважається з 18.01.1997 р. виданим КСП «Межиріч». (а.с. 16-17)

Відповідно до ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до пунктів 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива, сільсько-господарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай).

Враховуючи, що право позивача на земельну частку (пай) виникло з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, суд вважає можливим визнати за позивачем право на земельну частку (пай), розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів під № 4.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Територіальна громада в особі Межиріцької сільської ради, третя особа Павлоградська районна державна адміністрація про визнання права власності на отримання земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області згідно державного акту на право колективної власності на землю виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайоний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. С. Шаповалова