ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №586/238/20

Номер провадження 22-ц/816/2456/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року ухваленого у складі судді Темірова Ч.М. у м. Середино-Буда,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 49000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 25 грудня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 113354 грн 69 коп., яка складається із: 79735 грн 88 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 79735 грн 88 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 5850 грн 94 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 21893 грн 84 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 5374 грн 03 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 113354 грн 69 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2018 року в розмірі 79735 грн 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1478 грн 55 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, штрафами та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу та Тарифами банку складають кредитний договір. Крім того, відповідачем, крім анкети-заяви, у той же день також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідача повідомлено про умови кредитування, тобто сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто усіх істотних умов договору щодо сплати відсотків та штрафів. Зазначало, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, а тому судом безпідставно відмовлено у стягненні відсотків по кредиту, нарахованих відсотків на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України та штрафів.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та заборгованості по судовим штрафам, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також не узгоджені умови щодо розміру процентів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Підписанням анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє мене про зміни шляхом використання визначених Умовами і правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження і повного безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua». В разі використання мною електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети заяви такий підпис прирівнюється до мого власноручного підпису (а.с. 13).

Також, 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір відсоткової ставки у межах пільгового періоду 0,01% річних та 43,2% річних за межами пільгового періоду для кредитної карти «універсальна», 42% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії, а також передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 86,4% для кредитної карти «універсальна» та 84% - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», але про те, що таким розміром відсотків передбачена відповідальність визначена саме у ст. 625 ЦК України не зазначено. У п. 7 даного паспорту споживчого кредиту передбачено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наданої в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 14-15).

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», який був предметом дослідження в судом першої інстанції, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», не підписані відповідачем (а.с. 16-33).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 12 лютого 2018 року станом на 25 грудня 2019 року становить 113354 грн 69 коп., яка складається із: 79735 грн 88 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 79735 грн 88 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 5850 грн 94 коп. заборгованість за простроченими відсотками (обрахованих, виходячи з відсоткової ставки з 3,6% в місяць або 43,2% річних); 21893 грн 84 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 5374 грн 03 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 7-12).

Матеріали справи не містять доказів про підписання сторонами при укладені даного кредитного договору іншого документу про узгодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами, ніж визначеного у паспорті споживчого кредиту.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в оскарженій частині є неналежне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості, зокрема, по відсоткам та штрафам, визначених відповідно до вказаним умов та правил, а також тарифів банку, паспорту споживчого кредиту та відсоткам згідно ст. 625 ЦК України, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, зокрема п. 2.1.1.2.12 визначено, що в разі порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна» та 84 % - для картки «Універсальна голд».

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, крім анкети заяви, під час укладання між сторонами у справі кредитного договору 12 лютого 2018 року, відповідачем ОСОБА_1 було також підписано і паспорт споживчого кредиту, у якому сторонами договору було погоджено, зокрема, розмір відсоткової ставки на рівні 43,2 % річних для кредитної карти «універсальна», а також умови та порядок застосування неустойки у вигляді штрафів у випадку порушення грошового зобов`язання боржником.

Крім того, розмір заборгованості по відсоткам за період з 12 лютого 2018 року по 31 серпня 2018 року банком було обраховано виходячи з 3,6% в місяць або 43,2% річних, тобто у розмірі відсоткових ставок, що були погоджені сторонами кредитного договору в паспорті споживчого кредиту.

Таким чином, у справі, що переглядається, її сторонами було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов такого договору,а саме шляхом підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту. Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками та неустойки у вигляді штрафів, які узгоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту, не відповідає фактичним обставинам справи та вище приведеним нормам матеріального закону.

Що стосується вимог про стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне.

З розрахунку заборгованості за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України вбачається, що банком взято для розрахунку такої заборгованості процентну ставку 84,4% за період з 01 вересня 2019 року по 25 грудня 2019 року.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12 лютого 2018 року, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину договору.

При цьому, матеріали справи, які були надані банком і досліджені судом першої інстанції в судовому засідання не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами згідно ст. 625 ЦК України.

Крім того, вказані документи позивача не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та на що вказує і сам банк із 01 квітня 2019 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків.

Тому, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про узгодження запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами згідно ст. 625 ЦК України, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час укладення сторонами кредитного договору, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Проте, погодження сторонами кредитного договору у паспорті споживчого кредиту збільшеної відсоткової ставки у розмірі 86,4% та 84% не можна вважати погодженням сторонами застосування наслідків відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки в паспорті споживчого кредиту не зазначено за який вид невиконання грошового зобов`язання щодо повернення кредиту передбачено застосування збільшеної відсоткової ставки та відсутні належні докази про письмове повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова збільшена процентна ставка.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості по відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.

Проте, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги про стягнення штрафів частковому задоволенню, а саме, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 5850 грн 94 коп., та враховуючи суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками, сума штрафів становить 4779 грн 34 коп. ((500,00 грн (фіксована частина) + 4279 грн 34 коп (процентна складова (79735,88 грн + 4779,34 грн)х5%)).

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками та штрафами, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 5850 грн 94 коп. заборгованості по відсоткам та 4779 грн 34 коп. штрафу за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 12 лютого 2018 року.

В іншій оскарженій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1675 грн 71 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову. Також, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 996 грн 98 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 03 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та штрафами скасувати, а в частині розподілу судових витрат змінити та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 5850 грн 94 коп. заборгованості по відсоткам та 4779 грн 34 коп. штрафу за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 12 лютого 2018 року і 1675 грн 71 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 996 грн 98 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С.Ткачук