Справа № 663/3425/19
Провадження № 2/663/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном та за зустрічною позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», ОСОБА_6 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном, в обґрунтування якої зазначив, що він є співвласником з часткою 1/6 цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаним об`єктом за договором оренди від 02.05.2019, укладеним між Обслуговуючим кооперативом «Дачно-туристичний кооператив «СТАСЛА» (далі ОК «ДТК «СТАСЛА») та ФОП ОСОБА_2 , останній користується незаконно, оскільки: позивач та інші співвласники, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , не давали згоди щодо розпорядження, володіння чи користування належним їм майном цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку іншим особам; майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » юридично не існує; ОСОБА_1 не має частки в неіснуючому майновому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та договору позички майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не підписував; ОСОБА_1 нікому, ніколи не передавав свою частку у цілісному майновому комплексі туристичної бази за вищевказаною адресою, іншим співвласникам не давав свою згоду на передачу їх часток у користування будь-кому; за текстом договору позички майнового комплексу «Стасла» ОСОБА_6 підписав даний договір і від імені позичальника, і від імені позичкодавця, що є недопустимим при укладенні правочинів; договір позички не має застереження про перебування майна в іпотеці, згода Іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк» для передачі майна в користування, відсутня.

Позивач вказує, що власники 13/24, у тому числі він, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , уклали договір спільного користування майном від 07.06.2019 та не заперечують щодо передачі йому Відповідачем всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази.

Позивач, посилаючись на те, що незаконний договір оренди нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази між ФОП ОСОБА_2 та ОК «ДТК «СТАСЛА» перешкоджає йому як власнику вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном (часткою туристичної бази), просив суд: зобов`язати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві спільної часткової власності на цілісний майновий комплекс туристичної бази (адреса: АДРЕСА_1 ), шляхом зобов`язання негайно, з моменту набрання законної сили судового рішення, передати представнику абсолютної більшості власників ОСОБА_1 , всі будівлі, приміщення, все рухоме майно, а також ключі від приміщень, цілісного майнового комплексу туристичної бази.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 46-47).

03.12.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява від фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОК «ДТК «СТАСЛА», ОСОБА_6 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про захист права власності, яку ухвалою суду від 12.12.2019 залишено без руху (т. 1 а.с. 62-66, 120-122).

Також, 03.12.2019 до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких ОСОБА_6 та ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог як необґрунтованих (т. 2 а.с. 72-83, 85-99).

03.01.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява від фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОК «ДТК «СТАСЛА», ОСОБА_6 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про захист права власності, яка уточнена шляхом подання її остаточної редакції (т. 1 а.с. 132-136, т. 2 а.с. 2-9), в якій позивач зазначив, що 08.08.2011, за ініціативою ОСОБА_1 , для об`єднання управління цілісного майнового комплексу бази відпочинку, як одного об`єкту шістьма власниками за місцем знаходження майна власників, цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку, за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований не прибутковий ОК «ДТК «СТАСЛА», головою якого обрали ОСОБА_6 й наділили його правом представляти інтереси співвласників цілісного майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Право оперативного управління на 1/6 частку померлого власника ОСОБА_7 , та 1/6 частку померлого власника ОСОБА_8 , (як не виділених в натурі) перейшло до володіння управління і користування ОК «ДТК «СТАСЛА». На той час спадкоємці померлих співвласників існуючим власникам були не відомі.

Кооператив створювався з метою надання послуг своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку, без статутного капіталу так як кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно. Таким чином, власники ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передали не майно, а право на свою частку в праві власності. Вважав, що ОСОБА_1 , як юридично обізнана людина, навмисно вводить в оману суд займаючись підміною юридичних понять стверджуючи, що нікому не передавав свою частку у цілісному майновому комплексі. Оскільки він є одним із засновників ОК «ДТК «Стасла», то знав, що передав право на свою 1/6 частку в праві власності, а не частку майна у цілісному майновому комплексі туристичної бази відпочинку.

Передавши право на свою частку в праві власності ОК «ДТК «СТАСЛА» ОСОБА_1 передав право на оперативне управління цілісним майновим комплексом туристичною базою в тому числі на укладення договорів Голові кооперативу ОСОБА_6 .

Тому вважав, що договір оренди, укладений ОК «ДТК «СТАСЛА» не може перешкоджати ОСОБА_1 , як власнику, вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном.

29.03.2016 для виконання господарських робіт на цілісному майновому комплексі ОК «ДТК «Стасла»», власниками ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було дано згоду на використання спільного майна цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку засновнику ОК «ДТК «СТАСЛА» та одному із співвласників ОСОБА_2 .

Тому голова ОК «ДТК «Стасла», ОСОБА_6 , на праві оперативного управління, передав право господарського відання ОСОБА_2 , який зареєстрований як фізична особа підприємець.

Посилаючись на вчинення ОСОБА_1 дій, які перешкоджають йому, як ФОП ОСОБА_2 займатися господарською діяльністю на цілісному майновому комплексі туристичної бази на праві господарського відання, позивач просив суд: визнати дії ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам законодавства, обмежити діяльність власника ОСОБА_1 та зобов`язати його допустити до користування майном на праві оперативного управління ОК «ДТК «Стасла», та ФОП ОСОБА_2 на праві господарського відання, і в подальшому не чинити перешкод по володінню, користуванню і розпорядженню належним йому майном.

Ухвалою суду від 31.01.2020 зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т. 2 а.с. 38-40).

17.02.2020 ОСОБА_1 подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні заявлених ФОП ОСОБА_2 вимог з підстав їх необґрунтованості (т. 2 а.с. 55-58).

04.03.2020 та 11.03.2020 ОСОБА_6 подані пояснення щодо відзиву на зустрічну позовну заяву, в яких зазначив, що доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом є хибними та такими, що не спростовують підстави зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 91-92, 102-104).

10.03.2020 ФОП ОСОБА_2 подано відповідь щодо відзиву на зустрічну позовну заяву, в яких зауважив про необгрунтованість доводів ОСОБА_1 , в зв`язку із чим просив задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 98-100).

Ухвалою суду від 20.03.2020 залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у якості правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (т. 2 а.с. 117-118).

Ухвалою суду від 15.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 151-152).

21.09.2020 до суду надійшли пояснення щодо первісної позовної заяви, в яких представник АТ «Альфа-Банк» зауважив, що Банк як Іпотекодержатель, не надавав будь-яку згоду Іпотекодавцям щодо передачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування, у зв`язку із чим просив ухвалити законне, об`єктивне та неупереджене рішення по справі (т. 3 а.с. 6).

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлений ним позов з підстав у ньому наведених та просив відмовити у задоволенні вимог за зустрічним позовом з підстав наведених у відзиві.

ФОП ОСОБА_2 в судових засіданнях, які відбулися 01.06.2020, 11.06.2020 та 27.08.2020 підтримав вимоги за зустрічним позовом, у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві. В судове засідання, призначене на 16.12.2020 ОСОБА_2 не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду через неможливість його явки у зв`язку зі станом здоров`я (т. 3 а.с. 36).

ОСОБА_6 в судових засіданнях, які відбулися 01.06.2020, 11.06.2020, просив задовольнити зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_1 24.09.2020 засобами електронного зв`язку ОСОБА_6 спрямував лист за змістом якого просив розглядати справу без його участі (т. 3 а.с. 8).

АТ «Альфа-Банк» явку представника в судове засідання не забезпечено, 21.09.2020 до суду надійшло клопотання з проханням провести розгляд справи без участі представника Банку (т. 3 а.с. 5).

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

З огляду на положення статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), враховуючи, що відповідачем (позивачем) ФОП ОСОБА_2 надані пояснення під час судових засідань 01.06.2020, яке тривало з 16.04 год. по 17.22 год., 11.06.2020, яке тривало з 10.27 год. по 12.00 год., 27.08.2020, яке тривало з 10.14 год. по 11.58 год., як за первісною так і за зустрічною позовною заявою, виходячи з такої засади цивільного судочинства як розумність строків розгляду справи, суд вважав можливим продовжити розгляд справи за даної явки осіб.

Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Як передбачено статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин убачається наступне.

Відповідно до інформаційної довідки №175286049 від 26.07.2019 «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна», власниками нерухомого майна: цілісний майновий комплекс туристичної бази за адресою: АДРЕСА_1 , являються ОСОБА_1 з часткою 1/6, ОСОБА_2 з часткою 1/6, ОСОБА_6 з часткою 1/6, ОСОБА_5 з часткою 1/24, ОСОБА_3 з часткою 1/6, ОСОБА_4 з часткою 1/6. До складу вказаного об`єкта нерухомого майна входить: двоповерхова будівля спального комплексу літ. «Т-2», «Т1-2», загальною площею 495,7 кв.м., одноповерхова їдальня літ. «А», загальною площею 452 кв.м., мобільні вагони літ. «Г», «Є», «З», «П», «Р», «М», «У», «Ф», «Ш», «Х», «Ц», «Ч», санблок літ. «К», душова літ. «Н», туалет літ. «І», «М», будівля літ. «О», огорожа № 1,2,3, водопровід № 4, мостіння № 5, навіси літ. «Б», «В», «Д», службовий вагон літ. «Ж», спальний корпус літ. «Л», загальною площею 408,0 кв.м.

В розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» міститься запис про реєстрацію іпотеки від 23.08.2006 за Іпотечним договором №730, р.№1231, Іпотекодержатель за яким є АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (т. 1 а.с. 10-13).

02.05.2019 між ФОП ОСОБА_2 як орендарем та головою правління ОК ДТК ОСОБА_6 як орендодавцем укладено договір оренди за умовами якого, Орендодавець передає, а Орендар бере у тимчасове володіння майно, шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно акту прийняття-передавання (т. 1 а.с. 20-21).

За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у провадженні слідчого відділу Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області знаходиться кримінальне провадження №0000742 від 11.06.2019 за заявою ОСОБА_1 щодо осіб, які самовільно користуються та розпоряджаються майном туристичної бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Досудове розслідування по даному кримінального провадженню триває (т. 1 а.с. 22, т. 2 а.с. 176).

07.06.2019 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , уклали договір спільного користування майном, предметом за яким є визначення порядку спільного користування майном цілісного майнового комплексу туристичної бази, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 2.7 Договору встановлено, що до визначення Управителя витрати на утримання та обслуговування цілісного майнового комплексу здійснюються співвласниками через ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 24-25).

Суд не може погодитися із доводами ОСОБА_1 з приводу відсутності в ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечень щодо передачі йому Відповідачем за первісним позовом всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази, оскільки таке волевиявлення співвласників майна прямо не передбачене умовами вказаного договору.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1 статті 356 ЦК України).

Частинами 1, 2 та 3 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В силу частин 1, 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Згідно частини 1 та 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з вищенаведених вимог закону та підстав заявленого первісного позову, суд вважає, що пред`явивши вимоги про усунення перешкод у користуванні належним ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності майном, позивачем має бути доведено, якими саме діями відповідача порушене його право та з приводу якого саме майна виник спір. При цьому ОСОБА_2 також являється співвласником спірного майна з часткою 1/6.

Частка позивача ОСОБА_1 в цілісному майновому комплексі туристичної бази, яка становить 1/6, не виділена в натурі, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність перешкод у користуванні належним йому майном, тому підстави для задоволення заявлених ним вимог відсутні.

Додатково суд відзначає про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом по справі відповідь Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 21.05.2020 (т. 2 а.с. 176), з мотивів окреслених ОСОБА_1 у клопотанні від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 207-209), оскільки її зміст не впливає на висновки суду щодо обгрунтованості первісного та зустрічного позову.

Разом з тим, доводи клопотання в частині визнання недопустимим доказом протоколу загальних зборів № 8 ОК «ДТК «СТАСЛА» від 08.11.2016 (т. 1 а.с. 224-225), є слушними й враховуючи, що цей документ не містить підпису голови та секретаря зборів, суд визнає його недопустимим доказом, а тому не бере до уваги його зміст.

При вирішенні питання обґрунтованості вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, 02.05.2019 між ФОП ОСОБА_2 (Орендар) та головою правління ОК ДТК ОСОБА_6 (Орендодавець) укладено договір оренди, за яким Орендодавець передав, а Орендар взяв у тимчасове володіння майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В п.1.6 Договору зазначено, що майно, яке орендується, знаходиться у володінні та користуванні ОК ДТК «Стасла» у відповідності до Договору позички майнового комплексу «Стасла» (т. 1 а.с. 20-21).

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 висловлену в поданій ним позовній заяві щодо невідповідності договору позички майнового комплексу «Стасла» вимогам, встановлених до правочинів, позивачем за зустрічним позовом такого договору суду не надано, що унеможливило перевірку вказаних доводів та, відповідно, правомірності передачі за договором оренди спірного майна ФОП ОСОБА_2 .

Також, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Тоді як, за змістом пояснень представника АТ «Альфа-Банк», Банком як Іпотекодержателем, не надавалось будь-якої згоди Іпотекодавцям щодо передачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування й суду не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80 ЦПК України на спростування вказаних обставин.

Отже, проаналізувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги, надані сторонами докази на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовна заява ФОП ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем за цим позовом не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном.

Відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: обслуговуючий кооператив «Дачно-туристичний кооператив «Стасла», ОСОБА_6 , Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист права власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2020 року.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області Пухальський С. В.