Справа № 559/1289/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до Дубенської міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 19 липня 1993 року вона отримала свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Цю квартиру вона отримала після знесення її старого будинку по АДРЕСА_2 , який належав їй на праві особистої власності. Крім неї до кола осіб включених до приватизації державного житлового фонду належить ОСОБА_2 , яка була їй далекою родичкою по лінії батька. Вона була одинока і проживала та була зареєстрована з нею в старому будинку по АДРЕСА_2 . Таким чином, у свідоцтві про право власності на житло вони двоє зазначені співвласниками квартири АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і з цього часу позивачка добросовісно відкрито і безперешкодно користується частиною квартири, співвласником якої вона являлась, проводить повністю ремонт квартири, сплачує всі належні платежі. Іншого житла не має. Протягом всього цього часу жодних заперечень щодо її володіння та користування частиною квартири від жодних осіб не надходило. Квартира ніколи не ділилась і не виділялась її частка.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, оскільки сім`ї у неї не було. У нотаріальній конторі їй пояснили, що успадкувати цю частину квартири вона не може, оскільки у жодну чергу спадкоємців її не можуть включити, а норма закону щодо фактичного прийняття спадщини на той час не діяла. Вона відкрито і безперервно володіє та користується даною 1/2 частиною квартири з 1997 року, тобто уже більше двадцяти років. Її користування є добросовісним, іншим житлом вона не забезпечена, претензій від інших осіб щодо права власності на цю частину квартири, яка є предметом даного позову, протягом всього часу не надходило, інших співвласників не зареєстровано. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 24.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.12.2020, 09:30.

Позивачка ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, про що зазначила у позовній заяві.

Представник відповідача Дубенської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого до суду клопотання, просить розглянути справу без представника міської ради, не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 (а.с. 6).

Як свідчить довідка Дубенської міської ради №1/108-209 від 06.12.2016 року, згідно рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради від 22 червня 2000 року №361 «Про впорядкування нумерації будинків на АДРЕСА_5 » будинку № НОМЕР_1 на АДРЕСА_5 присвоєно нову адресу: АДРЕСА_6 (а.с. 10).

У технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 замовниками технічної інвентаризації вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7, 8).

ОСОБА_1 прописана за адресою: АДРЕСА_7 , про що свідчить відмітка у її паспорті (а.с. 3, 4).

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) позивачці на праві особистої власності належав житловий будинок по АДРЕСА_2 , в якому, крім неї були прописані її чоловік ОСОБА_3 та тітка ОСОБА_2 , 1902 року народження, з 03.11.1986 року (а.с. 9).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 19.03.1997, актовий запис №09 (а.с. 5).

Як свідчить повідомлення Першої Дубенської державної нотаріальної контори Рівненської області №347/01-16 від 16.12.2020, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась. Про це ж свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №62650769 від 27.11.2020 (а.с. 23, 24).

Судом встановлено, що позивачка з 1997 року відкрито і безперервно володіє та користується 1/2 частиною квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови)

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивачка з 1997 року відкрито і безперервно володіє та користується 1/2 частиною квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто уже більше двадцяти років, її користування є добросовісним, претензій від інших осіб щодо права власності на цю частину квартири протягом всього часу не надходило, інших співвласників не зареєстровано, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) до Дубенської міської ради Рівненської області (місцезнаходження: вул. Замкова, 4, м. Дубно Рівненської області) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не булу вручену у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, але не раніше закінчення строку карантину, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець