КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року

справа № 753/9838/18

провадження № 22-ц/824/14615/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Лапчевської О.Ф.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.

при секретарі: Потапьонок К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Рудюка О.Д., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Лівобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення факту батьківства померлої особи,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, просила встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису від 04.09.2013 року про народження ОСОБА_5 в графі «батько».

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено, встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису №3058 від 04.09.2013 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: змінити запис в графі «батько» з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України» та запис в графі «прізвище дитини», вказати прізвище батька - « ОСОБА_4 ».

Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, вхідний №18093.

Крім того, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з ідентичною апеляційною скаргою, вхідний №18091.

Вказані ідентичні апеляційні скарги колегія суддів вважає однією апеляційною скаргою з єдиним викладом обставин та вимогами.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що факт встановлення батьківства не підтверджено належними та допустимими доказами. Зазначає, що довідка ТОВ «Медичний центр ІГР» від 04.12.2013 р. не містить інформації щодо ідентифікації осіб, в яких брали біологічний матеріал для дослідження, що унеможливлює встановлення факту батьківства ОСОБА_4 . Крім того, заява на проведення дослідження у графі «батько» підпису не містить, що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на проведення дослідження. Апелянт також вказує, що висновок дослідження не є документом для суду, про що зазначено у заяві на проведення дослідження.

Крім того, листом від ТОВ «МЦ ІГР» повідомлено про те, що особи, у яких відбирались зразки, за визначеними кодами не встановлювались.

Також посилається на те, що наявність спільних фото не може підтверджувати факт спільного проживання, виховання та утримання дитини. Покази свідка ОСОБА_8 ґрунтуються на повідомленні іншої особи - ОСОБА_4 , та прийняті до уваги бути не можуть.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Вважає, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник проти апеляційної скарги заперечували, просили її залишити без задоволення.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві просив проводити розгляд справи без його присутності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із достатності наявних доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками у свідоцтві про народження вказані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 10).

Відомості про батька дитини в свідоцтві про її народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (заява матері № 152 від 04.09.2013 року), що підтверджується листом Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.09.2018 р. № 153/16.4-38 (т. 1 а.с. 121).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 17.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 152 (т. 1 а.с. 38).

Згідно довідки № 72 від 09.07.2015 року, виданої ТОВ «Медичний центр ІГР», ОСОБА_3 , 1981 року народження, її дитина ОСОБА_5 , 2013 року народження, та ОСОБА_4 , 1950 року народження, дійсно проходили обстеження в ТОВ «Медичний центр ІГР» на встановлення біологічної спорідненості в складі трьох осіб (мати+батько+дитина). Результати обстеження були видані ОСОБА_3 на руки 09.07.2015 року (т. 1 а.с. 39).

31.10.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до ТОВ «Медичний центр ІГР» з заявою про проведення дослідження методом генотипування зразків крові батьків та дитини на предмет встановлення біологічного батьківства. Забір крові здійснюється анонімно і за присвоєними кодами, а саме: матері 311013 РОМ+М ; батька - 311013 РВБ+О ; дитина - 31013 РСД+Р. В ідентифікаційному коді вказується дата забору та визначення статі дитини. Присвоєні коди видаються на руки. Заключення про проведене дослідження видається згідно присвоєним кодам. Дана заява підписана матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 38).

Згідно результату генотипування зразків 311013 РОМ, 311013 РСД, 311013 РВБ, вбачається, що в результаті молекулярно-генетичного дослідження зразків 311013 РОМ (мати), 311013 РСД (дитина), 311013 РВБ (батько) було встановлено, що 311013 РВБ може бути «біологічним батьком» 311013 РСД (дитина) з ймовірністю 99, 999996% (т. 1 а.с. 40).

Колегія суддів приймає до уваги дане дослідження генотипування зразків оскільки таке дослідження проводилось добровільно та за життя ОСОБА_4 .

Посилання апелянта на те, що даний висновок не є документом для суду, не спростовує висновків дослідження. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Посилання апелянта на відсутність у висновку дослідження інформації щодо ідентифікації осіб, за чиїми зразками проведено дослідження та посилання на лист ТОВ «МЦ ІГР», в якому зазначено, що особи, у яких відбирались зразки за вказаними кодами не встановлювались, колегія суддів відхиляє, оскільки, звертаючись із заявою про проведення дослідження методом генотипування зразків крові ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 присвоєно коди, які відповідають кодам зазначених у висновку дослідження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підпису в графі «батько» ОСОБА_4 в заяві на проведення дослідження спростовується наявною в матеріалах справи заявою. Крім того, відповідач в суді першої інстанції мала заперечення щодо справжності підпису померлого та сам факт наявності підпису не оспорювала. В той же час, клопотань щодо проведення судової почеркознавчої експертизи відповідачем заявлено не було.

Крім того, факт проходження ОСОБА_4 обстеження на встановлення біологічної спорідненості підтверджується довідкою ТОВ «МЦ ІГР» від 09.07.2015 року (а.с.39 т.1).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34 зазначено, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Проте, сторонами клопотань щодо проведення такої експертизи не заявлялось.

Суд вирішує спір за наявними доказами в матеріалах справи.

На спростування наданого позивачем дослідження, стороною відповідача жодних доказів надано не було.

Свідок ОСОБА_11 , допитана в суді першої інстанції підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у близьких стосунках, разом проживали, відпочивали. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_5 , яку ОСОБА_4 визнавав своєю дитиною, проводив з нею спільний відпочинок та піклувався про неї.

Вказане також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фотокарток, наданих позивачем.

Перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі із відповідачем не може свідчити про те, що ОСОБА_4 не є батьком дитини позивача, а лише вказує на те, що дитина народжена від матері та батька, які не перебували у шлюбі.

Відсутність звернення ОСОБА_4 за життя із заявою про визнання батьківства стосовно ОСОБА_5 також не спростовує його батьківства.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо

визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт доведеності позивачем батьківства ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 підтверджується наданими позивачем доказами а саме: результатами дослідження генотипування зразків, наявними копіями фотокарток, показаннями свідків, які в сукупності та відповідно до частини другої статті 128 СК України є підставою для визнання батьківства.

Апелянт, заперечуючи проти позовних вимог, посилалась лише на власні пояснення, доказів на спростування факту батьківства до суду не надала, клопотань щодо призначення експертиз не заявляла.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, вірно надав оцінку наявним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Судді