печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання Хабеця О.О.,

справа № 757/32810/20-ц

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» (ТОВ «ІА «УНН»)

відповідач 1: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач - ТОВ «ІА «УНН» звернулось до відповідача із позовом, в якому порушує питання про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію товариства інформацію, поширену відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі ICTV в телепрограмі «Свобода слова», а саме висловлювання: « ОСОБА_2 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Крім того в позові порушується питання про зобов`язання відповідача, протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення на своїх офіційних сторінках соціальних мереж:

-facebook:

ІНФОРМАЦІЯ_3

тексту резолютивної частини рішення суду в частині визнання недостовірною інформації у висловлювання щодо сайту UNN (« ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі ICTV в телепрограмі «Свобода слова», а саме висловлювання: « ОСОБА_2 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої ОСОБА_3 , а зараз ОПЗЖ, ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі ІСТV в телепрограмі «Свобода слова» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_7 :40 хв.) відповідач публічно сказав: «пані ОСОБА_4 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої Партії Регіонів, а зараз ОПЗЖ, УНН, Пан ОСОБА_5 ».

Тобто за словами п`ятого президента України ОСОБА_6 , сайт ІНФОРМАЦІЯ_9 належить ОСОБА_8 , або він має якесь відношення до даного ресурсу.

Вважає, що інформація висвітлена на вищезазначеному телеканалі та висловлювання п`ятого президента України є недостовірними та порушує його (позивача) право на недоторканість ділової репутації. Вважає, що дана інформація (висловлювання) не відповідає дійсності, є негативною. За своєю формою та змістом інформація носить образливий, зневажливий, негативно-звинувачувальний характер, окрім іншого, принижує ділову репутацію позивача, яка становить для нього, як інформаційного агентства, досить відомому, успішному, незалежному, найвищу цінність, оскільки мають суттєве та принципове значення для подальшої діяльності.

Зауважує, що єдиним бенефіціаром, власником і директором TOB «ІА «УНН» є ОСОБА_9 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), а також свідоцтвом про державну реєстрацію агентства.

ОСОБА_10 не має відношення до TOB «ІА «УНН» та сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Враховуючи наведене вважає, що інформація висвітлена п`ятим президентом України на телеканалі ICTV в телепрограмі «Свобода слова» ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає дійсності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався.

До суду повернувся конверт, направлений судом на адресу відповідача, яка зазначена в позові: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, яке згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи є: АДРЕСА_1 , однак конверт повернувся на адресу суду не вручений, з поміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, в т.ч. запис програми, наданий позивачем на USB-флеш-накопичувачі, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі ІСТV в телепрограмі «Свобода слова» відповідачем зазначена фраза: «…пані ОСОБА_4 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої Партії Регіонів, а зараз ОПЗЖ, УНН, Пан ОСОБА_5 …».

Поширення вказаної інформації підтверджується відео з архіву телепрограми «Свобода слова» від ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 хв. ефіру).

Згідно відомостей з ЄДР позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН», , зареєстровано 03.03.2011 року, номер запису: 0039128, засновником та кінцевим бенефіціарним власником агентства є ОСОБА_9 .

Згідно відповіді ТОВ «Інтернет Інвест», як реєстратора доменних імен, ТОВ «Інформаційне агентство «УНН» є реєстрантом доменних імен «ІНФОРМАЦІЯ_4», «unn.kiev.ua».

Відповіддю того ж ТОВ «Інтернет Інвест» підтверджено, що ОСОБА_9 є реєстрантом доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інформація що оскаржується позивачем, не підпадає під ознаки оціночних суджень та висловлювань, а є твердженнями про факти, яких у дійсності не існувало, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних тверджень, навпаки спростовується інформацією з офіційного джерела - Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо засновника (власника)/кінцевого бенефіціарного власника позивача.

Проаналізувавши інформацію, висловлену відповідачем, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження.

На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена інформація про позивача є недостовірною, оскільки при поширенні цієї інформації відповідачем не надано доказів на її підтвердження.

Отже позовна вимога про визнання недостовірною інформацію про належність позивача є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню.

В той же час, вимога в частині визнання поширеної інформації такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію товариства не знайшла свого підтвердження. Позивачем не надано обґрунтувань та доказів на підтримку цієї вимоги. Не вказано, яким саме чином спірна інформація впливає на ділову репутацію позивача, чим саме поширена інформація порушує честь та гідність позивача.

За ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 1 ст. 91 ЦК України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Зокрема серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь є недоторканними, а у разі їх порушення передбачено право звернутися до суду з позовом про захист гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року (далі - Постанова) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Однак в контексті вказаної Постанови Пленуму слід дійти висновку, що такі категорії як честь і гідність можуть стосуватись лише фізичної особи (на відміну від ділової репутації, яка притаманна як фізичним, так і юридичним особам). Це пояснюється тим, що категорії честь і гідність нерозривно пов`язані з певною особою, індивідом і притаманні лише фізичній особі, оскільки характеризують людину з точки зору її біопсихосоціальної цінності. По-друге, на відміну від ділової репутації, яка пов`язана із зусиллями фізичної особи, які вона докладає, щоб її сформувати, і окреслюється протягом певного часу, честь і гідність людина має при народженні й не потрібні зусилля для їх формування.

За таких обставин вимога про захист честі та гідності не підлягає задоволенню оскільки такі поняття не притаманні позивачу, як юридичній особі.

Що стосується вимоги про захист ділової репутації, то позивачем не надано доказів в її обґрунтування, тобто не підтверджено яким чином озвучена відповідачем інформація (негативно) вплинула на ділову репутацію позивача.

Відповідно до п. 24 Постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширена відповідачем інформація є недостовірною.

Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права.

Згідно з п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Якщо спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд вважає, що способом спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, найбільш наближеному (адекватному) до способу поширення, та який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є обраний позивачем, а саме: зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення на його офіційних сторінках соціальних мереж facebook: https://www.facebook.com/petroрoroshenko/ та instagram: https://www.instagram.com/petroporoshenko/ тексту резолютивної частини рішення суду в частині визнання недостовірною інформації у висловлюванні щодо сайту UNN (« ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі ІСТУ в телепрограмі «Свобода слова», а саме висловлювання: «… пані ОСОБА_4 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої Партії Регіонів, а зараз ОПЗЖ, УНН , Пан ОСОБА_5 …».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн (який є пропорційним задоволеним позовним вимогам).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 28, 34, 32 Конституції України, ст. ст. 275, 277, 297, 299, 302 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року; ст. ст. 2, 4, 12, 15, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 у телепрограмі «Свобода слова» яка транслювалась на телеканалі ICTV, а саме: «… пані ОСОБА_4 продемонструвала мені сайт який належить до видатного діяча тодішньої Партії Регіонів, а зараз ОПЗЖ, УНН, Пан ОСОБА_5 …».

Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати вказану інформацію, шляхом оприлюднення (спростування) на його офіційних сторінках соціальних мереж facebook: https://www.facebook.com/petroрoroshenko/ та instagram: https://www.instagram.com/petroporoshenko/ тексту резолютивної частини цього рішення.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» 840,80 грн судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН», , адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 6 оф. 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.О. Матійчук