Справа № 383/807/18
Номер провадження 2/383/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Оверченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пономарьова О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Кондрашової І.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/807/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності.

В обгрунтування позову позивач вказує, що є власником ј частини будинку з належною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області №2-262 від 19.09.1989 року, в її користуванні, відповідно до технічного паспорту, знаходяться житлові приміщення позначені на плані цифрами 1-1, 1-2, 1-3. 1-4, загальною площею 34,9 кв.м. Власником Ѕ частини вищевказаного будинку з належною частиною господарських будівель та споруд є відповідач ОСОБА_2 , у користуванні останнього перебувають житлові приміщення позначені на плані цифрами 3-1, 3-2, 3-3, 3-4 загальною площею 31,9 кв.м. Власником ј зазначеного будинку з належною частиною господарських будівель та споруд є відповідач ОСОБА_3 , у його користуванні перебувають житлові приміщення позначені на плані цифрами 2-1, 2-2, загальною площею 26,1 кв.м. Зазначає, що частини житлового будинку відособлені, ізольовані один від одного, мають відокремлені в`їзди/виїзди, окремі системи водопостачання, водовідведення, опалення тощо. Проте, за наявності однієї адреси та трьох співвласників, між сторонами виникають деякі складнощі в отриманні поштової кореспонденції, оформлення юридичних документів та соціальної допомоги, також відповідачі не бажають виділу її частки, у зв`язку з чим, змушена звернутися до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності шляхом виділу в натурі належної їй ј частини будинку, відповідно до фактичного користування та технічної документації.

28 грудня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування співвласниками майном, що є спільною частковою власністю та стягнення компенсації, яка неодноразово змінювалася та уточнювалася ним під час підготовчого судового засідання.

04 вересня 2020 року та 07 жовтня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кондрашової І.Ю. до суду надійшли заяви про відмову від частини зустрічних позовних вимог, а саме від позовних вимог заявлених до відповідача ОСОБА_1 в частині визначення порядку володіння та користування спільним майном, що є спільною частковою власністю та вимог до відповідача ОСОБА_3 , де просила провадження у цій частині закрити, залишивши до розгляду лише зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації в сумі 36221,00 грн.

В обгрунтування зустрічного позову про стягнення компенсації відповідач посилається на те, що будучи співвласником 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , він 06.08.2020 року придбав у відповідача ОСОБА_3 , належну останньому іншу ј частку у спірному майні, та на час розгляду справи разом із позивачкою ОСОБА_1 , якій належить ј частки вказаного майна, є його співвласником, але її частка більша від ідеальної частки, тому просить суд стягнути з позивачки на його користь компенсацію часток в сумі 36221,00 грн. та судові витрати, понесені ним у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляд та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2018 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування співвласниками майном, що є спільною частковою власністю.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2019 року призначено у справі комплексну будівельно-технічну та бідівельно-оціночну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2019 року повторно направлено на виконання Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2020 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2020 року заяву представника відповідача адвоката Кондрашової І.Ю. про відмову від частини зустрічних позовних вимог задоволено.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Представник позивача адвокат Пономарьов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в цілому не заперечив проти позовних вимог за умови задоволення зустрічного позову, який підтримав та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у ньому. Також надав до суду відзив на позовну заяву, де виклав аналогічні зустрічній позовній заяві доводи.

Представник відповідача адвокат Кондрашова І.Ю. в судовому засіданні повністю заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в задоволені позову, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, при цьому посилаючись на обставини, викладені у зустрічному позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с.77 том №1), (а.с.108 том №1), поштовим конвертом від 23.11.2018 року (а.с.96 том №1), від 15.01.2018 року (а.с.134 том №1), поштовим повідомленням від 22.04.2019 року (а.с.201 том №1), розписками про вручення судової повістки (а.с.15 том №2), від 23.07.2020 року (а.с.27 том №2) та від 30.07.2020 року (а.с.48 том №2). Від відповідача до суду не надійшов відзив на позовну заяву та не надійшло заяв клопотань про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності приходить до висновку, що первісний позов про виділення в натурі частки із спільної часткової власності підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги про стягнення компенсації задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу.

Відповідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.09.1989 року у справі №2-262 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, ОСОБА_4 є власником ј частини будинку з належною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11 том №1).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 18.01.1992 року позивач ОСОБА_6 уклала шлюб 18.01.1992 року з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (а.с.19 том №1).

Відповідно архівної довідки №194 від 26.12.2017 року та матеріалів інвентарної справи №1148 встановлено, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових книг Бобринецької дільниці ООБТІ належало ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 19.09.1989 року ј частина, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 04.07.1979 року реєстр №628- ј частина та ОСОБА_10 на підставі договору купівлі продажу від 11.05.1985 року, реєстр №498 Ѕ частина (а.с.8 том №1).

З матеріалів інвентарної справи №1148 також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником Ѕ частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , набувши право власності на частку майна відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року, посвідченого нотаріально, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

Відповідно договору купівлі продажу від 06.08.2020 року зареєстрованого в реєстрі за №553 ОСОБА_3 , продав ОСОБА_2 , а останній купив ј частку житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64-66 том №2).

Ці обставини також підтверджуються Витягом державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №219233735 від 06.08.2020 року (а.с.67 том №2).

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 продав свою частку у спірному майні ОСОБА_2 , тому на час розгляду справи лише позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де позивачу належить ј частини цього будинку з надвірними спорудами, а відповідачу ОСОБА_2 ѕ частки вказаного майна, тому позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 є необґрунтованими та в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Висновком спеціаліста ФОП ОСОБА_11 від 23.01.2018 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна встановлено, що є технічна можливість виділити в натурі та в окрему одиницю частину об`єкту нерухомості ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за фактичним користуванням цим житловим будинком відповідно до схеми (а.с.15-18 том №1).

Незалежною оцінкою майна суб`єкта оцінюючої діяльності ОСОБА_12 від 07.08.2018 року встановлено, що ринкова вартість ј частини об`єкта спірного будинку становить 39100 грн. без ПДВ. (а.с.24-25 том №1).

Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної та оціночнобудівельної експертизи від 29.04.2020 року за №933/934/19-27 вбачається, що ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на момент проведення експертизи, складає 402452,00 грн. без урахування ПДВ. Також вказаним висновком експерта наведено фактичний порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, зазначено варіанти розподілу будинку згідно сталого фактичного користування з відступом від ідеальних часток з наведенням в дослідницькій частині та додатках 4, 5 (а.с.222-246 том №1).

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною третьою статті 364 цього Кодексу також визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка, яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на самостійні об`єкти.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо виділу частки із спільного нерухомого майна добровільно, та в судовому засіданні з належних та допустимих доказів встановлена технічна можливість виділення ј частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить позивачці ОСОБА_1 згідно сталого фактичного користування, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності, загальною площею 34,9 квадратних метрів, що відповідно до технічного паспорту складається з 4 кімнат, позначених на плані цифрами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, тому суд вважає можливим виділити останній вказану вище частку, припинивши право спільної часткової власності на нього, на цій підставі позов до відповідача ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за відступ від ідеальних часток спільного майна та вважає його необґрунтованим з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні в тому числі й з матеріалів інвентаризаційної справи №1148 сторони у справі як і попередні співвласники будинковолодіння по АДРЕСА_1 набували ідеальні частки в цьому будинковолодінні від попередніх власників, але у вказаній інвентаризаційній справі відсутній акт розрахунку ідеальних часток співвласників, що у свою чергу ставить під сумнів висновок експерта №99/934/19-27 від 29.04.2020 року в частині вирішення питання варіанту розподілу будинку з відступом від ідеальних часток, тому суд відхиляє в цій частині вказаний доказ, при цьому враховує, що житловий будинок побудований у 1899 році, за весь час його експлуатації до нього не було зроблено капітальних добудов або проведених реконструкцій, що свідчить про те, що теперішні власники мають у своєму користуванні ті ж самі приміщення в житловому будинку, що були у попередніх співвласників. У будинковолодінні на протязі багатьох років склалося стале користування, яке згідно договорів купівлі-продажу передавалося від попередніх співвласників до наступних, тому враховуючи також, що позивачка набула права на свою частку у вказаному майні значно раніше за відповідача ОСОБА_2 , що з урахуванням вищевикладеного свідчить про відсутність порушення з її боку прав відповідача, окрім того, згоди на компенсацію позивачка також не надавала.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги суд задовольняє частково та виділяє в натурі у власність ОСОБА_1 ј частини житлового будинку та розташована по АДРЕСА_1 , припинивши ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ј частини вказаного житлового будинку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності відмовляє.

В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення компенсації суд відмовляє в зв`язку не недоведеністю вказаних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи, що відповідачу в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України залишає судові витрати понесені ним у вказаній вище справі за відповідачем.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 319, 328, 358, 364, 365 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 81-82,89,141, 206, 263-265,354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності задовольнити частково.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 ј частини житлового будинку загальною площею 34,9 квадратних метрів, що відповідно до технічного паспорту складається з 4 кімнат, позначених на плані цифрами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та розташована по АДРЕСА_1 , припинивши ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ј частини вказаного житлового будинку.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності відмовити.

ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення компенсації відмовити повністю.

Стягунути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Судові витрати за зустрічним позовом залишити за ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 28 травня 1996 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 27.01.2004 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 23.12.1999 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 24.12.2020 року.

Суддя І. М. Адаменко