ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 621/449/16-ц

провадження № 22ц/818/539/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач Державне підприємство «Зміївське лісове господарство»,

відповідачі Чемужівська сільська рада Зміївського району Харківської області, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 ,

представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року в складі судді Вельможної І.В.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2016 року Державне підприємство «Зміївське лісове господарство» (далі ДП «Зміївське лісове господарство») звернулося до суду з позовом до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що рішенням ХХ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 10 червня 2008 року № 336-У ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням ХХ1У сесії У скликання Чумужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 20 листопада 2008 року № 439-У ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:001:0103).

На підставі вказаного рішення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затвердженої посадовими особами Відділу Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 178887, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок та обліковується в державному реєстрі земель за реєстраційним номером 00994 від 27 березня 2012 року.

Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0103 фактично знаходиться в кварталі 57 Чемужівського лісництва Зміївського району Харківської області та перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство», що підтверджується викопіюванням з лісовпорядного планшету станом на 2001 рік та технічним Звітом станом на 2013 рік.

Посилаючись на те, що вказана земельна ділянка була надана ОСОБА_1 з порушенням вимог статей 149, 151 Земельного кодексу України (далі ЗК України), ДП «Зміївське лісове господарство» просило визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:001:0103) згідно з рішенням ХХХ сесії У скликання Чумужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 20 листопада 2008 року.

27 липня 2016 року ОСОБА_1 подала заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заперечення мотивовані безпідставністю позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів щодо перетину спірної земельної ділянки з землями ДП «Зміївське лісове господарство» позивачем не надано.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано необгрунтованістю позовних вимог. Позивачем відповідно до вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство».

20 січня 2017 року ДП «Зміївське лісове господарство» подало до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження перетину спірної земельної ділянки з землями ДП «Зміївське лісове господарство» є помилковим. Земельна ділянка площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:001:0103), передана ОСОБА_1 згідно з рішенням ХХХ сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 20 листопада 2008 року, знаходиться в межах лісо- та землекористування позивача, що підтверджується викопіюванням з планово-картографічних матеріалів базового лісовпорядкування за 2001 рік та матеріалами базового лісовпорядкування за 2011 рік.

Зазначає, що відповідачами не надано до суду розробленого, погодженого та затвердженого в установленому законом порядку генерального плану забудови в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області та проекту землеустрою щодо впорядкування території вказаного населеного пункту. Була надана лише письмова інформація про відсутність генерального плану.

Із наявних картографічних матеріалів вбачається, що спірна земельна ділянка частково (0,2125 га) знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення, на ній є лісонасадження «СОСНА», що ОСОБА_1 не заперечує. Отже, передача спірної земельної ділянки ОСОБА_1 відбулася без її вилучення та зміни цільового призначення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 січня 2017 року в складі судді Швецової Л.А. відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року в складі суддів Швецової Л.А., Бровченка І.О., Малінської С.М. справа призначена до розгляду.

16 лютого 2017 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечення, з урахуванням доповнень, мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Чемужівська сільська рада Зміївського району Харківської області, Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

26 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що рішенням ХХ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 10 червня 2008 року № 336-У ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням ХХ1У сесії У скликання Чумужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 20 листопада 2008 року № 439-У ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:001:0103).

На підставі вказаного рішення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затвердженої посадовими особами Відділу Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 178887, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок та обліковується в державному реєстрі земель за реєстраційним номером 00994 від 27 березня 2012 року.

Посилаючись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0103 фактично знаходиться в кварталі 57 Чемужівського лісництва Зміївського району Харківської області та перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство», ДП «Зміївське лісове господарство» звернулося до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктом підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України).

Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріорітет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду.

Відповідно до пункту 5 розділу УШ «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріалами лісовпорядкування.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року в складі суддів Швецової Л.А., Бровченка І.О., Піддубного Р.М. задоволено клопотання ДП «Зміївське лісове господарство». По справі призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Згідно з Висновком експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 19809, складеного28 серпня 2019 року, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0103 ( АДРЕСА_1 ) не змінено та затверджено, за основним цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, та не потребує зміни цільового призначення.

При цьому судовим експертом запрошувались завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками) та каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду. Такі необхідні усі дані надані не були. Натомість визначити межу земель лісогосподарського призначення на основі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування неможливо. Виходячи з наведеного, експерт зазначив, що надати відповідь на питання «Чи має місце перетин земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0103 ( АДРЕСА_1 ) з землями державного лісового фонду України постійного лісокористувача ДП «Зміївське лісове господарство»? не надається можливим.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, у зв`язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позивачем незаконності надання Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області земельної ділянки ОСОБА_1 .

Надані позивачем матеріали лісовпорядкування та викопіювання з лісовпорядного планшету не підтверджують право користування ДП «Зміївське лісове господарство» спірною земельною ділянкою на час прийняття рішення ХХ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 10 червня 2008 року № 336-У.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційні скарги задоволенню не підлягають, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Зміївське лісове господарство`залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина