ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/4459/18

провадження № 22-ц/4809/64/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року, у складі головуючого судді Іванової Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що нею було подано заяву про скоєння злочину прокурору Олександрійського району Кіровоградської області, яку було передано до Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

04.06.2013 року відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Вказувала, що 20.08.2014 року кримінальне провадження № 0000444 було безпідставно закрито, однак ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2015 року постанова про його закриття була скасована та зобов`язано слідчого провести ряд слідчих дій, які на даний час не виконані.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року визнано факт бездіяльності слідчого СВ Олександрівського ВПР Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області при розслідуванні кримінального провадження № 0000444.

Затягування при внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесення відомостей про скоєний злочин протягом двох років (з червня 2011року по червень 2013 року ) та подальша тяганина у розслідувані вказаного кримінального провадження призвело до того, що вона була змушена звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої їй у період з 04.06.2013 року по 10.02.2016 року, який рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області був частково задоволений та стягнуто на її користь із Державного бюджету України 5 000,00 грн.

Подальша бездіяльність слідчого у розслідуванні кримінального провадження спонукала її неодноразово звертатися із скаргами, які були задоволені судом.

У зв`язку з чим нею було подано позов про відшкодування моральної шкоди завданої їй бездіяльністю слідчих по вказаному кримінальному провадженню за період з 11.02.2016 року по 20.04.2017 року. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року стягнуто на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

24.04.2017 року слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000444, яка 03.05.2017 року була скасовано заступником керівника Знам`янської місцевої прокуратури.

Також бездіяльність слідчого у розслідуванні кримінального провадження підтверджується судовими рішеннями у справах № 397/437/17, 397/700/17, 397/956/17, 397/967/17, внаслідок чого слідчого ОСОБА_2 було відведено від досудового розслідування та кримінальне провадження № 0000444 передано для подальшого розслідування до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Посилаючись на те, що затягування та неналежне проведення розслідування кримінального провадження завдало їй моральних страждань, які полягають у відчутті відчаю, страху, сорому, приниженню, неможливістю продовжувати активне життя, а також погіршенням стану здоров`я, просила визнати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області таким, що завдало їй моральну шкоду у період з 31.07.2017 року по 12.06.2018 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000444, стягнути з спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_1 внаслідок бездіяльності слідчого по кримінальному провадженню №0000444 неодноразово відшкодовувалася, а відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Також зазначає, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Крім того, скаржник вважає, що позивачем не доведено завдання їй моральних страждань, саме внаслідок бездіяльності слідчого та розрахунку суми морального відшкодування.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині встановлення суми компенсації моральних страждань та стягнути з спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду у сумі 200000, 000 грн. Вважає, що суд першої інстанції при визначені розміру моральної шкоди не врахував вимоги розумності та справедливості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Гайдашук В.В., яка просила задовольнити їх апеляційну скаргу, а у задоволенні скарги позивача відмовити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 04.06.2013 року внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, згідно якого ОСОБА_1 незаконно була звільнена з посади охоронника відділення «Укргазенергосервіс» 10.06.2011 року, розташованого в смт. Олександрівка Кіровоградської області.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.07.2016 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2017 року, позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_1 у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області, в якому просила визнати дії Головного управління Національної поліції України у Кіровоградській області такими, що завдали їй моральної шкоди у період з 04.06.2013 року по 10.02.2016 року бездіяльністю підлеглого йому підрозділу при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000444.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що неправомірною бездіяльністю слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області в кримінальному провадженні, встановленою ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області 29.01.2016 року порушено право ОСОБА_1 на розгляд її заяви про скоєння злочину в розумні строки, передбачені ст.28 КПК України, тим самим, судом апеляційної інстанції встановлено факт завдання ОСОБА_1 моральної шкоди бездіяльністю слідчого та обгрунтованість вимоги про відшкодування цієї шкоди з держави на підставі ст.1174 ЦК України.

Також, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на користь ОСОБА_1 із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., яка (моральна шкода) заподіяна за період з 11.02.2016 року по 20.04.2017 року, бездіяльністю підлеглого ГУ НП в Кіровоградській області підрозділу при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000444.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2017 року (справа №3497/700/17) скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову про часткове задоволення клопотання від 21 червня 2017 року, винесену слідчим Олександрівського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_2, винесену в кримінальному провадженні №0000444 в частині відмови в задоволення клопотання ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2017 року (справа №397/956/17) визнано частково бездіяльність начальника СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області Столбової Ольги Володимирівни та слідчого СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України, - в частині не проведення розгляду клопотання ОСОБА_1 від 14.06.2016 року про проведення процесуальних дій у порядку ст. 220 КПК України. Зобов`язано начальника СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області ОСОБА_3 та слідчого СВ Олександрівського відділення Знам`янського відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 за вказаним кримінальним провадженням розглянути письмове клопотання ОСОБА_1 від 14.10.2016 року про проведення процесуальних дій та повідомити її письмово про результати розгляду клопотання. У задоволенні решти вимог скаржнику відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року (справа №397/967/17) визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України, - в частині неналежного виконання ухвал слідчого судді від 23.12.2016 року та 23.01.2017 року та не вчинення інших слідчих дій. Зобов`язано слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, згідно ухвал слідчого судді від 23.12.2016 року та 23.01.2017 року та слідчих дій, зазначених в мотивувальній частині даної ухвали.

Отже, факт протиправної бездіяльності слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_2 при вирішенні заяв та клопотань ОСОБА_1 при досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000444 від 04.06.2013 року за ч.1 ст.172 КК України встановлено ухвалами слідчих суддів Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2017 року (справа №3497/700/17), від 19 липня 2017 року (справа №397/956/17) та від 25 липня 2017 року (справа №397/967/17).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення позивачем факту наявності моральної шкоди, що завдана їй неправомірною бездіяльністю слідчого щодо розслідування кримінального провадження № 0000444 у період з 31.07.2017 року по 12.06.2018 року, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків через побоювання щодо порушення принципу незворотності покарання за скоєний злочин.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд першої інстанції вірно виходив із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності та врахував тривалість бездіяльності щодо розслідування кримінального провадження, зміни нормального життєвого стану, стан здоров`я позивача.

Отже, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення, стягнувши у відшкодування моральної шкоди з держави на користь позивача 3 000,00 грн.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

14.01.2020 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.А. Письменний

О.І. Чельник