Постанова

Іменем України

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-624/2011

провадження № 61-1092св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження- приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року у складі судді Клименко С. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Абрамова П. С., Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л.

Скарга мотивована тим, щопостановами приватного виконавця Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-624/2011, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 27 вересня 2011 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2008 року № 31/36/08-НБП в сумі 1 157 455 грн 63 коп., судових витрат 1 820 грн, а всього 1 159 275 грн 63 коп.; арештовано майно боржника, стягнуто з боржника основну винагороду та звернуто стягнення на його майно. Заявник вважав вищевказані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії та постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-624/2011 виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 27 вересня 2011 року; постанову про арешт майна боржника від 14 травня 2019 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14 травня 2019 року; постанову про звернення стягнення на майно боржника від 14 травня 2019 року в рамках виконавчого провадження ВП № 59106005, скасувавши вищезазначені постанови.

Просив зобов`язати приватного виконавця Скрипника В. Л. повернути без прийняття до виконання стягувачем виконавчий лист № 2-624/2011, виданий Кременчуцьким районним судом Полтавської області 27 вересня 2011 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець, при прийнятті до виконання виконавчого листа і при винесенні оскаржуваних постанов, діяв відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у межах виконавчого строку, так як преюдиційною ухвалою суду банку поновлено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строки пред`явлення виконавчого листа від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011 до виконання слід відраховувати з дня набрання ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання законної сили, тобто з 20 березня 2017 року. На час виникнення правовідносин законодавством не було встановлено спеціальних норм, що обмежували строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, у разі поновлення строку у судовому порядку. За таких обставин, вказаний виконавчий документ міг бути поданий стягувачем до уповноваженого органу чи особи, які здійснюють примусове виконання рішень у межах загального трирічного строку, що визначений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 24 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що приватним виконавцем порушено строк прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки стягувач звернувся до приватного виконавця лише через півтора року після поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року, стягувач мав вчинити вказані дії відразу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л., у якому він просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л., у яких він просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2008 року № 31/36/08-НПБ станом на 25 березня 2011 року в сумі 1 157 455,63 грн та судові витрати в сумі 1 820 грн та за заявою стягувача 27 вересня 2011 року видано виконавчий лист від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта банк» та поновлено ПАТ «Дельта банк» строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка набрала законної сили 20 березня 2017 року.

Стягувач ПАТ «Дельта банк» 14 травня 2019 року пред`явив приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику В. Л. до виконання зазначений виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59106005 за виконавчим листом від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 59106005 за виконавчим листом від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року звернуто стягнення на майно боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 59106005 за виконавчим листом від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 14 травня 2019 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 115 927, 56 грн у межах виконавчого провадження № 59106005 за виконавчим листом від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року замінено у справі № 2-624/2011 сторону виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта банк».

Поновлено стягувачу ПАТ «Дельта Банк» визначений Законом України «Про виконавче провадження» пропущений з поважних причин строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-624/2011, виданого 27 вересня 2011 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2008 року № 31/36/08-НПБ станом на 25 березня 2011 року у сумі 1 157 455, 63 грн та судових витрат в сумі 1 820 грн.

Ухвала Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року, сторонами у справі не оскаржувлася, та набрала законної сили 20 березня 2017 року.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що строки пред`явлення виконавчого листа від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011 до виконання слід встановлювати з дня набрання ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2017 року про поновлення строку ПАТ «Дельта Банк» на пред`явлення виконавчого листа до виконання законної сили, тобто з 20 березня 2017 року і закінчуються по спливу трьох років, тобто 20 березня 2020 року.

Враховуючи, що виконавчий лист від 27 вересня 2011 року № 2-624/2011 був пред`явлений ПАТ «Дельта банк» до виконання 14 травня 2019 року, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що строк передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» не пропущено.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доводи касаційної скарги про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. порушено строк прийняття виконавчого документа до виконання є необґрунтованими, а посилання на те, що після поновлення строку банк повинен був негайно (відразу) пред`явити виконавчий лист до примусового виконання не ґрунтується на вимогах закону.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, натомість наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанції щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк