Справа № 567/817/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Клімович О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Федорчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав та застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів на утримання сина і дружини,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, про позбавлення батьківських прав та застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів на утримання сина і дружини звернулась ОСОБА_1 .

Свою позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 21.09.2012, який рішенням суду від 29.09.2016 було розірвано. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину - сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач участі у вихованні та утримані дитини не бере.

Вказує, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, не спілкується з ним, не навідує його, не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток та не сплачує аліменти на утримання сина.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути судові витрати.

Окрім того вказує, що за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина та на її утримання, проте аліменти він не сплачував, допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі 29917,40 грн. станом на 01.06.2019, та на її утримання у розмірі 13382,40 грн. станом на 12.06.2018 грн. Тому загальна сума неустойки по аліментах на утримання сина становить 1503,00 грн., та 4249,15 грн. на її утримання, які вона просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 15.07.2019 відкрито загальне позовне провадження по даній справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 10.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, не телефонує, не відвідує, не виконує будь-яких батьківських обов`язків, не виявляє інтересу, не піклується про стан здоров`я та розвиток, та не сплачує аліменти на його утримання. Окрім того, через несплату аліментів на утримання її та сина, виникла заборгованість, а тому вона має право на отримання неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. Просить позов задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що підтримує висновок органу опіки і піклування від 17.05.2019 і вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а тому керуючись ст. 280 ЦПК України, за клопотання позивача, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони по справі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.11)

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29.09.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.12)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Острозької РДА Рівненської області №1577/01-31 від 17.05.2019 вбачається, що вказаний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.13-14)

Неповнолітній син - ОСОБА_3 є вихованцем дитячого садка НВК "Білашівська ЗОШ І-ІІІ ст. - дитячий садок". ОСОБА_3 характеризується виключно з позитивної сторони. Мама приділяє належну увагу вихованню дитини. Тато не цікавиться життям сина. Дані обставини підтверджуються характеристикою НВК "Білашівська ЗОШ І-ІІІ ст. - дитячий садок". (а.с.15)

За період проживання, ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Будь-які компрометуючі дані відносно останньої відсутні. Дані обставини підтверджуються характеристикою сільського голови Білашівської сільської ради від 18.02.2019. (а.с.16)

За місцем проживання ОСОБА_3 створені всі умови для його повноцінного розвитку та виховання, батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, про що свідчать акти обстеження умов проживання від 18.02.2019. (а.с.17,18,19)

Неповнолітній син - ОСОБА_3 постійно проживає разом із ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім`ї видана Білашівською сільською радою від 11.06.2019. (а.с.20)

З довідки від 14.06.2019 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна та отримала дохід за період з 06.03.2019 по 31.05.2019 у розмірі 4603,95 грн. (а.с.21)

Рішення Острозького районного суду Рівненської області звернено до примусового виконання до Липовецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, і на час розгляду справи існує заборгованість зі сплати аліментів - станом на 01.06.2019 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 29917,40 грн. та станом на 12.06.2018 в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку у розмірі 13382,40 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 10.06.2019. (а.с.22,23)

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо своєї дитини.

Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та сином втрачено родинні зв`язки та розуміння вікових психологічних особливостей дитини. Батько сином не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до нього, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, дитиною не займався, не піклувався про неї, матеріально не утримував, на час розгляду справи не проявляє інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов в даній частині є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 СК України).

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина та дружини, то у ОСОБА_1 , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з ОСОБА_2 пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Позивачем надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 становить 29917,40 грн. та 13382,40 на її утримання.

Позивач просить стягнути неустойку у розмірі 1503 грн. за період з 01.05.2018 по 30.05.2019, та 4249,15 грн. за період з 06.07.2016 по 30.03.2018, даний період включено в розрахунок заборгованості наданий державним виконавцем.

При цьому, як вбачається з наданого розрахунку, позивач при здійсненні розрахунку опиралася на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 №6-300цс16, відповідно до якої за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Згідно вказаної правової позиції, розрахунок неустойки (пені) за один місяць позивачем здійснено так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Розрахунок здійснений позивачем відповідачем не оспорювався.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Факт неповного виконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та дружини не заперечувався відповідачем та підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітнього сина та дружини, покладених на нього судовим рішенням.

Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів та будь-яких доказів не надав. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України.

Водночас, щодо визначення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов`язань боржником, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.»

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03.04.2019 розмір неустойки (пені) по аліментах на утримання ОСОБА_1 необхідно розраховувати наступним чином:

за липень 2016 року: нарахована сума аліментів 503,70 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 624 днів = 3143,09 грн.;

за серпень 2016 року: нарахована сума аліментів 503,70 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 608 дні = 3062,49 грн.;

за вересень 2016 року: нарахована сума аліментів 523 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 577 день = 3017,71 грн.;

за жовтень 2016 року: нарахована сума аліментів 523 грн., сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 547 день = 2860,81 грн.;

за листопад 2016 року: нарахована сума аліментів 523 грн., сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 516 днів = 2698,68 грн.;

за грудень 2016 року: нарахована сума аліментів 523 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 486 днів = 2541,78 грн.

Сума неустойки (пені) за період з 15.07.2016 - 01.12.2016 становить 17324,56 грн.

За січень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 455 днів = 3280,55 грн.;

за лютий 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 424 днів = 3057,04 грн.;

за березень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 396 днів = 2855,16 грн.;

за квітень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 365 днів = 2631,65 грн.;

за травень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 335 днів = 2415,35 грн.;

за червень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 304 днів = 2191,84 грн.;

за липень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 274 днів = 1975,54 грн.;

за серпень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 243 днів = 1752,03 грн.;

за вересень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 212 днів = 1528,52 грн.;

за жовтень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 182 днів = 1312,22 грн.;

за листопад 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 151 днів = 1088,71 грн.;

за грудень 2017 року: нарахована сума аліментів 721 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 121 днів = 872,41 грн.

Сума неустойки (пені) за період з 01.01.2017 - 01.12.2017 становить 24961,02 грн.

За січень 2018 року: нарахована сума аліментів 884 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 90 дні = 795,60 грн.;

за лютий 2018 року: нарахована сума аліментів 884 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 59 дні = 521,56 грн.;

за березень 2018 року: нарахована сума аліментів 884 грн. - сплачена сума аліментів 300 грн. х пеня (1%) х 31 дні = 181,04 грн.

Сума неустойки (пені) за період з 01.01.2018 - 01.03.2018 становить 1498,20 грн.

Також, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03.04.2019 розмір неустойки (пені) по аліментах на утримання ОСОБА_2 необхідно розраховувати наступним чином:

за травень 2018 року: нарахована сума аліментів 1326 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 244 дні = 3235,44 грн.;

за липень 2018 року: нарахована сума аліментів 1326 грн., сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 213 дні = 2824,38 грн.;

за серпень 2018 року: нарахована сума аліментів 1326 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 182 дні = 2413,32 грн.;

за вересень 2018 року: нарахована сума аліментів 1326 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 151 день = 2002,26 грн.;

за грудень 2018 року: нарахована сума аліментів 1326 грн., сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 121 день = 1604,46 грн.;

Сума неустойки (пені) за 01.05.2018, 01.07.2018 - 01.09.2018, 01.12.2018 становить 12079,86 грн.

за лютий 2019 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 90 днів = 1503 грн.;

за квітень 2019 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 62 днів = 1035,40 грн.;

за травень 2019 року: нарахована сума аліментів 1670 грн. - сплачена сума аліментів 00,00 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 517,70 грн.;

Сума неустойки (пені) за 01.02.2019, 01.04.2019 - 01.05.2019 становить 3056,10 грн.

Одночасно, згідно розрахунку відділу ДВС встановлено, що загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.06.2019 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 29917,40 грн. та станом на 12.06.2018 в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку у розмірі 13382,40 грн.

Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03.04.2019 та розрахунку відділу ДВС, загальний розмір неустойки (пені) по сплаті ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини становить 43783,78 грн., а на утримання неповнолітнього сина становить 15135,96 грн.

При цьому суд враховує, що згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач визначила суму пені за несвоєчасну сплату аліментів на дитину в розмірі 1503 грн. та 4249,15 грн. на утримання дружини, то суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягнення на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів на дитину та дружину в розмірі визначеному позивачем, тобто в межах заявлених вимог.

При цьому, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1536,80 грн. судового збору та на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України 768,40 грн. понесених позивачем судових витрат.

На підставі ст. 71, 141, 150, 164, ч.2 ст. 166, 180-183, 184, 191, 192, 196, 199 Сімейного Кодексу України, керуючись, ст. 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, просп.Незалежності, буд.14 Рівненська область) про позбавлення батьківських прав та застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів на утримання сина і дружини задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1503 (одна тисяча п`ятсот три) грн. 00 коп. неустойки (пені) за виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина за період з 01 травня 2018 року по 30 травня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4249 (чотири тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 15 коп. неустойки (пені) за виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дружини за період з 06 липня 2016 року по 30 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2020 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.