Номер провадження: 22-ц/813/1058/20
Номер справи місцевого суду: 499/382/19
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря Ющак А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.07.2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

У квітні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №801561 від 17.10.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Договір №801561 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск платіжної картки. Також 04.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №801561 на підставі якого банк відкрив ОСОБА_3 кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 5000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних, що підтверджується копіями договорів.

З копії Договору №801561 та Додаткового договору чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що згодний на приєднання та погоджується з Умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору. Приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), який діє в редакції на день підписання договору. Підписанням даного договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з загальною вартістю кредиту і реальною річною процентною ставкою та витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до договору.

Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобовязань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати подання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування.

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, не в повному обсязі здійснював повернення кредиту, не здійснював необхідного мінімального платежу, тому станом на 05.04.2019 року у нього виникла заборгованість по кредиту в розмірі 23606,50 грн., яка складається з боргу по кредиту 13212,23 грн.; простроченні проценти за користування кредитом - 5827,53 грн., комісія - 5,11 грн., пеня - 1864,57 грн., інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом з 06.04.2016 року по 05.04.2019 рік - 2122,59 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту з 06.04.2016 року по 05.04.2019 рік - 79,27 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом з 06.04.2016 року по 05.04.2019 рік - 495,20 грн..

На підставі зазначеного, ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із вказаним позовом та просило суд задовольнити його з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявив клопотання про відмову у задоволенні позову та застосування строків позовної давності, оскільки вказав, що останній платіж ним було здійснено 02.06.2015 року (а.с. 30-32), а тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме 26.06.2015 року, а ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом лише 26.04.2019 року (а.с.19). Також відповідач послався на правовий висновок Великої палати Верховного суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Також, від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, він просив не задовольняти заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 27.04.2017 року у розмірі 5,11 грн., на підтвердження чого було надано електронну копію квитанції та на виконання ухвали суду про витребування доказів було надано виписку по рахунку.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 25 липня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №801561 від 17.10.2013 року, в розмірі 19039,76 грн., яка складається з наступного: борг по кредиту - 13212,23 грн.; простроченні проценти за користування кредитом - 5827,53 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати у розмірі 1550,25 грн..

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Також не погоджуючись із рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 25 липня 2019 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» надало до суду апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення суду в частині відмови стягнення комісії, пені, інфляційних витрат, 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 17 січня 2020 року.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що справу було розглянуто за його відсутності, що є порушенням норм процесуального права, посилаючись на те, що 25.07.2019 року ОСОБА_1 з`явився до судового засідання, що підтверджується відміткою секретаря судового засідання (а.с.83, зворот.), однак йому було повідомлено, що справа слухатись не буде у зв`язку із необхідністю витребування додаткових доказів по справі. Разом з тим, 02.08.2019 року відповідач поштою отримав копію оскаржуваного рішення.

Також апелянт зазначає, що платіжною карткою № НОМЕР_1 припинив користуватись у червні 2015 року, вважаючи, що розрахувався із кредитною заборгованістю у повному обсязі. З червня 2015 року по квітень 2019 року претензій зі сторони банку до нього `не було.

З 02.06.2015 року жодних дій на погашення ним заборгованості ним не здійснювалось, в тому числі сплата на суму 5,11 грн..

Таким чином посилаючись на правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 08.11.2017 року №6-2891цс16, ОСОБА_1 зазначає, що не можуть вважатись добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (а.с. 79-82).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки останній платіж по сплаті заборгованості було здійснено 27.04.2017 року на суму 5,11 грн., а тому перебіг строку позовної давності було перервано (а.с. 117-119).

В своїй апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилається на ті ж обставини, що й в позові, та зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії, пені, інфляційних витрат, 3% річних, судом першої інстанції не було враховано, що комісія за обслуговування карткового рахунку не є штрафною санкцією, а тому до неї застосовується загальний строк позовної давності 3 роки, яка нараховується в межах цього строку відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору.

Також апелянт зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні суми пені у повному обсязі за період з 27.05.2014 року по 05.12.2016 року, оскільки суд має право зменшити розмір стягнення штрафних санкцій та стягнути пеню, розраховану за один рік.

Щодо висновку районного суду про відмову у стягненні інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» вказує, що суд помилково отожнив проценти за користування коштами, встановлені умовами Договору, з 3% річних за прострочення грошового грошового зобов`язання та дійшов невірного висновку про неможливість їх одночасного стягнення, а тому помилково відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

У разі задоволення вимог апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить в силу ст. 141 ЦПК України вирішити питання щодо розподілу судових витрат понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Договір №801561 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск платіжної картки. Також 04.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №801561 на підставі якого банк відкрив ОСОБА_3 кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 5000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних, що підтверджується копіями договорів.

Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобовязань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати подання Банком клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №801561 від 17.10.2013 року у ОСОБА_1 станом на 05.04.2019 року виникла заборгованість у розмірі 23 606,50 грн., яку позивач просив стягнути у повному обсязі.

26 квітня 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління поштою направило до суду позовну заяву.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, відповідачем не виконано обов`язку щодо умов Договору №801561 від 17.10.2013 року, при цьому зазначив, що останній платіж відповідачем здійснено 27.04.2017 року, а тому відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні комісії, пені, інфляційних витрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів районний суд виходив з того, що до даних вимог застосовується позовна давність один рік та що приписи ст. 625 ЦК України є диспозитивними.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частини 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із розрахунку ПАТ «Державний ощадний банк України», остання проплата ОСОБА_1 була здійснена 02.06.2015 року на суму 300 гривень.

Згідно Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні» № 174 від 1 червня 2011 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, Банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб та ін.

Відповідно пункту 2.9. Банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи).

Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Визначальним у даному пункті є те, що квитанція є підтвердженням здійснення касової операції.

Як вбачається із наданої копії заяви на переказ готівки №27546976 від 27.04.2017 року та копії квитанції на суму 5,11 грн. (а.с.44) в них не зазначено прізвище, ім`я, по батькові платника та його код, та призначення платежу, яке б ідентифікувало кредитний Договір.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що платіж здійснений 27.04.2017 року на суму 5,11 грн. не є належним доказом для переривання строку позовної давності, оскільки цей платіж було здійснено не відповідачем, тобто, його було здійснено поза волею ОСОБА_1 , внаслідок чого його не можна розцінювати як погашення ним заборгованості за кредитним договором, що б свідчило про визнання боргу.

Таким чином, строк позовної давності в даному випадку спливає 02.06.2018 року, а ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із вказаним позовом лише 26.04.2019 року.

Враховуючи, що останній платіж відповідачем здійснено 02.06.2015 року, а позов подано 03.05.2019 року, тобто після спливу трьох років, що є підставою для відмови в позові.

Згідно зі ст.. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

В силу ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення позовної давності, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, за наявності письмової заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності (а.с.30-32), у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України - в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом було неповно встановлено обставини справи, та неправильно застосовано норми процесуального права, а саме, ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

На підставі зазначеного доводи апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» судовою колегієї не приймаються до уваги за їх безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до вимог ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до апеляційного суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2898,79 гривень (а.с. 84) за подачу апеляційної скарги, а тому цю суму слід стягнути із позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь - ст. 141 ч.2, п.2 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25 липня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (, місцезнаходження - м. Одеса, вул. Базарна 17) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2898,79 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім гривень сімдесят дев`ять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено: 17 січня 2020 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра