Справа № 504/3596/20
Номер провадження 2/504/2272/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суду Одеської області у складі:

Головуючого судді - Аблової Ю.Ю.,

За участю секретаря - Коваля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про направлення до апеляційної інстанції для визначення підсудності справи за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО ПРОДУКТ ЛТД» про встановлення безоплатного постійного земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: встановити за Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» безоплатний постійного земельний сервітут на частині земельної ділянки площею 0,2015 га (кадастровий номер: :01:003:0028, загальна площа 7, 8563 га, місце розташування Одеська обл., Лиманський район, Визирська сільська рада), що знаходиться у власності ОСОБА_1 , з правом прокладання, ремонту та експлуатації переливного трубопроводу від ВНС самопливної мережі зливової каналізації та інших лінійних комунікацій. Визначити істотні умови сервітуту:: встановлення земельного сервітуту і інтересах Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на право прокладання, ремонту та експлуатації переливного трубопроводу від ВНС самопливної мережі зливної каналізації та інших лінійних комунікацій, згідно з Планом меж частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту площею 0,1720 га; встановлення постійного земельного сервітуту; встановлення безоплатного земельного сервітуту. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» судовий збір у розмірі 2102 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілена судді Жовтан П.В., який ухвалою від 04 листопада 2011 року задовольнив заяву про самовідвід судді.

Підставою для самовідводу стало те, що відповідач у вказаній справі - ОСОБА_1 входить до складу присяжних Комінтернівського районного суду Одеської області, зокрема суддею Жовтан П.В. неодноразово розглядалися і розглядаються справи за участю вищевказаного присяжного.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ, 10 листопада 2020 року справу було передано судді Абловій Ю.Ю,

Однак, ухвалою судді від 12.11.2020 року подана заява була залишена без руху у зв`язку з не відповідністю вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України, а саме позивачем в повному обсязі не сплачено судовий збір.

У вказаній ухвалі позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків в строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У зв`язку з відсутністю маркованої продукції реєстрація та відправка вихідної кореспонденції не є можливою, про що відповідальною особою Комінтернівського районного суду Одеської області Білаш О.В. було складено відповідну довідку.

З метою сповіщення позивача про залишення його позову без руху, на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено копію ухвали суду від 12.11.2020 року та як вбачається з довідки про доставку електронного листа документ доставлено до електронної скриньки 13.11.2020 року о 11:36 год.

На виконання вимог даної ухвали, 20 листопада 2020 року представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків до якої додано платіжне доручення № 6975 від 16 листопада 2020 року про сплату судового збору у сумі 2102 гривень.

Ухвалою судді від 23 листопада 2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

16 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в які просив направити справу до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності, при цьому вказує на те, що дана справа не може бути розглянута в Комінтернівському районному суді Одеської області оскільки він на підставі рішення Лиманської районної ради Одеської області обраним присяжним цього суду, що на його думку може викликати сумнів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У дане судове підготовче засідання сторони по справі не з`явились, відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою в якій просив провести судове засідання призначене на 23 грудня 2020 року без його участі, наполягав на задоволенні заяви від 16 грудня 2020 року.

Представник позивача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» - Заверюха Вячеслав Олексійович також звернувся з клопотанням про проведення судового засідання по вирішенню питання про направлення справи до апеляційного суду без його участі, у задоволенні заяви ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО ПРОДУКТ ЛТД» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлений. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання відповідача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що спір по даній справі стосується земельної ділянки площею 0,2015 га (кадастровий номер: :01:003:0028, загальна площа 7, 8563 га, місце розташування Одеська обл., Лиманський район, Визирська сільська рада), що знаходиться у власності ОСОБА_1 .

Рішенням Лиманської районної ради Одеської області від 15 березня 2019 року за № 509 -VII, до якого внесено зміни та доповнення на підставі рішення від 27 березня 2020 року за № 677-VII ОСОБА_1 обрано та внесено до списку присяжних Комінтернівського районного суду Одеської області.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.

Згідно з частиною 2 ст. 34 ЦПК України, у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до частини 1 ст. 26 ЦПК України, підсудність справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін.

Враховуючи, що цивільним процесуальним законом встановлено спеціальний порядок визначення підсудності цивільних справ у яких однією із сторін є суд або суддя та передбачено право присяжного вирішувати справи у складі колегії суду, залучатися до здійснення правосуддя, цивільна справа за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО ПРОДУКТ ЛТД» про встановлення безоплатного постійного земельного сервітуту, перебуває на розгляді в Комінтернівському районному суді Одеської області, а відповідач у справі є присяжним цього суду, суд вбачає визначені законом підстави для направлення даної справи до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

Також вирішуючи дане питання суд зазначає, що Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

При цьому, враховуючи специфіку обставин, що можуть зумовити виникнення сумнівів у безсторонності та неупередженості судді у даній справі, суд приходить до висновку з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи та ухвалення кінцевого рішення, як у сторони у справі, так і будь-якої іншої сторонньої особи, за доцільне задовольнити заяву направлення справи до апеляційної інстанції для вирішення питання щодо її підсудності.

Керуючись ст. ст. 26, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про направлення цивільної справи до апеляційної інстанції для визначення підсудності - задовольнити.

Цивільну справу за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО ПРОДУКТ ЛТД» про встановлення безоплатного постійного земельного сервітуту, передати до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Аблова Ю. Ю.