Дата документу 07.02.2020 Справа № 332/2980/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/343/20 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Є.У.№ 332/2980/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги малозабезпеченим сім`ям,

із апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду із повозом ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги малозабезпеченим сім`ям. Позивач зазначав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН ЗМР по Заводському району та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.10.2014 року по 31.08.2018 у загальному розмірі 191 965,33 грн. У деклараціях про доходи та майно, поданих органу соціального захисту населення для призначення допомоги, ОСОБА_1 зазначала, що у власності сім`ї з 02.11.2013 перебуває автомобіль «CITROEN JUMPI 1997», 2008 року випуску. Проте згідно інформаційної довідки з «НАІС ДДАІ» МВС України на чоловіка заявниці ОСОБА_2 з 11.06.2004 зареєстрований транспортний засіб «ЗАЗ 968М», 1994 року випуску, який у жодній декларації не зазначався. Пунктом 10 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 визначено, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). У пояснювальній заяві ОСОБА_1 вказувала, що не вносила у декларації відомості про автомобіль «ЗАЗ 968М», оскільки він був відчужений її чоловіком за генеральною довіреністю у 2011 році і їх сім`я ним не користувалася. Посилаючись на те, що суми соціальної допомоги виплачені внаслідок подання відповідачем документів зі свідомо неправдивими відомостями, позивач просив стягнути виплачену державну допомогу у розмірі 191 965 грн. 33 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2019 рокувідмовлено у задоволені позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що малозабезпечена сім`я, про яку йдеться у справі, виховує восьмеро дітей віком до 18 років, та дійшов висновку про те, що в розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування або у власності малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті. Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та зібраної інформації про сім`ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, відповідачем при поданні декларації для отримання соціальної допомоги не було задекларовано один із транспортних засобів, що належав її сім`ї, що є порушенням статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та підставою для повернення безпідставно отриманої соціальної допомоги. Судом першої інстанції не враховано положень статті 346 ЦК України, які визначають підстави припинення права власності. Аналіз вказаної норми, вказує на те, що передача власником майна у тимчасове володіння інших осіб, не призводить до втрати права власності. При цьому майно вважається таким, що перебуває у володінні власника, навіть якщо він фізично ним не володіє.

Копія апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження вручені представнику відповідача адвокату Черкашину І.І. 22.01.2020, відзив на апеляційну скаргу останнім не надано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що 16.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с.7-10).

У розділі ІV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» декларації, ОСОБА_1 вказала автомобіль марки CITROEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску (а.с.7-8).

Аналогічні заяви та декларації були подані 29.04.2015 року, 28.10.2015 року, 10.03.2016 року, 21.04.2016 року, 25.10.2016 року, 24.04.2017 року, 26.10.2017 року, 26.04.2018 року (а.с.12-15, 18-21, 23-28, 30-33, 36-39, 41-42, 45-48).

Відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003р. № 250, рішеннями управління від 28.10.2014 року, від 08.05.2015 року, від 05.11.2015 року, від 04.05.2016 року, від 01.11.2016 року, від 28.04.2017 року, від 01.11.2017 року, 05.05.2018 року ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р., з 01.04.2015 р. по 30.09.2015 р., з 01.10.2015 р. по 31.03.2016 р., з 01.04.2016 по 30.09.2016, з 01.10.2016 по 31.03.2017 р., з 01.04.2017 р. по 30.09.2017 р., з 01.10.2017 р. по 31.03.2018 р., з 01.04.2018 р. по 30.09.2018 р., відповідно (а.с.11, 16, 22, 29, 34, 40, 43, 49).

Відповідно до розрахунків суми отриманої допомоги малозабезпеченій сім`ї за період з жовтня 2014 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 виплачено цю державну допомогу у розмірі 191 965 грн. 33 коп. (а.с. 56-57).

Згідно інформаційної довідки з «НАІС ДДАІ» МВС України вбачається, що у власності родини перебувало два транспортні засоби: за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб марки «CITROEN JUMPY 1997», 2008 року випуску та за чоловіком заявниці ОСОБА_2 з 2004 року був зареєстрований транспортний засіб марки «ЗАЗ 968 М», 1994 року випуску, 18.04.2017 року був знятий з реєстрації у зв`язку з вибраковкою (а.с. 51-52).

Крім того, як вбачається із довідки № 10/01-16 від 02.07.2018 року, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорним В.Г., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно 31.01.2011 року була видана довіреність строком на десять років до 31.01.2021 року з правом передоручення повноважень третім особам, на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на право розпоряджатися (з правом продати, обміняти, здати до найму (оренди), та передати в позичку) належним ОСОБА_2 автомобілем марки ЗАЗ 968М, випуску 1994 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказана довіреність не скасовувалась (а.с.79).

Судом також встановлено, що на вихованні відповідачки знаходиться вісім неповнолітніх дітей (а.с.45), заробітна плата чоловіка відповідачки становить 20616, 62 грн., інших доходів сім`я не має (а.с.45 зворот)

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі Закон № 1768-III) визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі Порядок), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За змістом пункту 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Частиною першою статті 7 Закону № 1768-IIIпередбачено, що державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. м на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Частиною другою статті 7 Закону № 1768-III встановлено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (частина четверта статті 7 Закону № 1768-III).

Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

З системного аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстави, передбаченої абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону № 1768-III, можливе за наявності таких обов`язкових умов: малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутні обставини, передбачені частиною другою статті 7 цього Закону; дотримано процедуру прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 Закону № 1768-III; відсутні ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

За змістом абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону № 1768-III припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування або у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням наведених норм, суд першої інстанції встановив, що сім`я ОСОБА_1 виховує вісьмох неповнолітніх дітей та правильно виходив з того, що повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, у випадку, коли місцева державна адміністрація на підставі відповідних рішень за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та зібраної інформації про сім`ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову у наданні соціальної допомоги.

Оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено факт прийняття рішення про відмову у наданні соціальної допомоги ОСОБА_1 у розумінні положень частини 2 статті 7 вищевказаного Закону, та доказів на підтвердження дотримання відповідної процедури не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення надмірно виплачених коштів малозабезпеченій сім`ї, у якій виховується восьмеро неповнолітніх дітей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року у справі № 21-201а15, у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 127/26649/16 (провадження № 61-34566св18).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, не вказавши у ній відомості про автомобіль ЗАЗ-968М , 1994 року випуску, у ОСОБА_1 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку.

Як встановлено судом, у сім`ї відповідача виховується вісім неповнолітніх дітей, а автомобіль який було виявлено службою соціального захисту населення уже після прийняття рішення про надання соціальної допомоги, фактично перебуває у користуванні третіх осіб на підставі довіреності із правом продажу.

Наявність зареєстрованого за чоловіком відповідача автомобіля не позбавляє малозабезпечену сім`ю, в якій виховується вісім неповнолітніх дітей, права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні батьків вісьмох неповнолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 191 965,33 грн., враховуючи ту обставину, що середньомісячний дохід на одну особу у родині ОСОБА_1 складає 2 061грн., може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

З урахуванням наведених у цій постанові мотивів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги управління соціального захисту населення не можуть підлягати до задоволення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2019 у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В.Кочеткова

Судді: А.В.Дашковська

О.М.Кримська