Постанова

Іменем України

23 січня 2020 року

м. Київ

справа № 212/2397/14-ц

провадження № 61-3859св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпровської області

від 04 травня 2016 року в складі судді Пустовіта О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року в складі колегії суддів: Грищенко Н. М., Братіщевої Л. А., Михайлів Л. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 07 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі -

ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4 950,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим строком повернення до 06 листопада 2008 року. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань станом на 26 лютого 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 59 146,76 грн, із яких: 4 040,62 грн - заборгованість за кредитом; 16 170,36 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 33 693,17 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 2 455,71 грн - штраф (процентна складова).

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту в розмірі 59 146,76 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач звернувся з позовом поза межами позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк»подалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення судів оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом, а тому у іншій частині у касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скаргу мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що у пункті 4.7 кредитного договору строк позовної давності збільшений до 5 років, а тому враховуючи позовні вимоги позивача, заяву відповідача про застосування строків позовної давності та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 02 грудня 2015 року

№ 6-249цс15, вважало, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача процентів за користування кредитом у межах строку позовної давності.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року дану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 07 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KRK0RX093000199, відповідно до умов яких останній отримав кредит у розмірі 4 950,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних, строком до 06 листопада 2008 року включно.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем указаного зобов`язання, станом на 13 листопада 2015 року виникла заборгованість у розмірі 59 146,76 грн, із яких: 4 040,62 грн - заборгованість за кредитом; 16 170,36 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 33 693,17 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 2 455,71 грн - штраф (процентна складова).

Встановлено, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2008 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у розмірі 7 076,68 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2008 року судовий наказ Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2008 року у справі № 2-Н-170-08 скасовано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови, і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року.

З урахуванням викладеного, зверненням до суду за видачею судового наказу 19 лютого 2008 рокубанк змінив кінцевий строк виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 листопада 2006 року.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року.

Враховуючи викладене, у зв`язку із реалізацією права на дострокове повернення позики припинилося право кредитора нараховувати проценти та комісію за кредитом.

З аналогічних підстав необґрунтованою є також вимога про стягнення пені, оскільки її банком нараховано на проценти, які не підлягали нарахуванню у зв`язку із реалізацією права на дострокове повернення позики.

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, застосував до вказаних вимог позовну давність, проте наслідки пропуску строку позовної давності підлягають застосуванню до обґрунтованих позовних вимог, а позов банку про стягнення процентів за кредитним договором є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішень судів першої та апеляційної інстанцій у частині позову щодо стягнення процентів відповідно до статті 412 ЦПК України, а саме у зв`язку із їх безпідставністю.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року в частині вирішення позову щодо стягнення процентів, змінити у мотивувальній частині, виклавши у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило