Номер провадження 2/754/6373/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шаманаєвої А.Д.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з договором купівлі продажу від 30 квітня 1996 року, посвідченого Київською універсальною біржою реєстрацій № ВП 2968/4442, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м.

Зазначена квартира була придбана на праві спільної сумісної власності, проте у тексті договору відсутні відомості про розмір часток, і, відповідно, не можливо визначити у яких частках квартира належить покупцям.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

У вставлений законом строк він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої його матері - ОСОБА_4 . Крім нього спадкоємцями також є: ОСОБА_5 (мати померлої), ОСОБА_3 (син померлої), які подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на його користь.

Зазначає, що у зв`язку із невизначеністю розміру часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку, що належала померлій його матері за життя не можливо. У зв`язку з чим державний нотаріус відмовила йому у видачі відповідного свідоцтва.

Вважає, що оскільки у спадковому майні, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м, йому належить 1/3 частки, тому йому відповідно належить і 1/3 частин у порядку спадкування після смерті його матері - ОСОБА_4 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 1996 року, посвідченого Київською універсальною біржою за реєстраційним № В 2968/4442, належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 1/3 кожному; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину зазначеної квартири; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину зазначеної квартири.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 09 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

20 жовтня 2020 року від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори до суду надійшла заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Просять прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства України.

21 жовтня 2020 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, у якій зазначено, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Не заперечує щодо задоволення позову у попередньому судовому засіданні.

У попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін та інших учасників справи судом встановлено наступне

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно із свідоцтвами про народження, серія НОМЕР_2 та відповідно серія НОМЕР_3 (а. с. 11).

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м, відповідно до договору купівлі-продажу від 30 квітня 1996 року, посвідченого Київською універсальною біржою реєстрацій № ВП 2968/4442 (а. с. 15).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 (а. с. 12)

Із копії спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 ОСОБА_5 (мати померлої), ОСОБА_3 (син померлої) подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь

ОСОБА_2 . Спадкове майно після померлої складається, зокрема, із квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м.

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв. м, у зв`язку з тим, що неможливо визначити склад спадкового майна, а саме частку у спільному майні, яка спадкується і яка належала їй (а. с. 16).

Суд вважає заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи те, що спірне майно було придбано 08 грудня 2001 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню положення КпШС України, ЦК Української РСР та Закон України «Про власність».

Відповідно до статті 79 КпШС України у разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом Української РСР.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є

не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу, а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю.

Отже, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, співвласник спірної квартири ОСОБА_4 померла, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/3 частці. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),

до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статтей 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки

Оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої спадщину прийняв її син ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 (мати померлої), ОСОБА_3 (син померлої) подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 , тому наявні правові підстави для визнання за позивачем права власності на 1/3 частину спірного нерухомого майна у порядку спадкування за законом.

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що позовна заява ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/3 частину майна

в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 067 грн 50 коп.

На підставі статей 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності - задовольнити.

Визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 1996 року посвідченого Київською універсальною біржею за реєстраційним номером В2968/4442, належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - по 1/3 кожному.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 1996 року посвідченого Київською універсальною біржею за реєстраційним номером В2968/4442.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 1996 року посвідченого Київською універсальною біржею за реєстраційним номером В2968/4442.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 5067,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя