Провадження № 2/537/235/2020
Справа № 537/5199/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 24 червня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на оплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 червня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №223. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, що у період шлюбу між подружжям почали виникати суттєві непорозуміння, які з часом поглиблювалися; у сторін різні характери та погляди на життя, що призвело до повного розірвання будь яких стосунків. Подружжя спільне життя не веде, проживає окремо, а шлюб носить формальний характер. У зв`язку із зазначеними обставинами, як зазначає позивач ОСОБА_1 , подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, та на цих підставах заходи щодо примирення подружжя позивач вважає недоцільними. Як вказує позивач, відповідач ОСОБА_2 подавати до органів державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу категорично відмовляється, у зв`язку із чим вона і вимушена звернутись до суду із позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить відновити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу просить задовольнити, строк на примирення просить не призначати.

Приймаючи до уваги думку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Шлюб між сторонами у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 червня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №223, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони від шлюбу дітей не мають.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків.

Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 бажає відновити своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №1 від 13 грудня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, частиною 3 статті 105, статтями 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 червня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №223, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.

Відновити позивачу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 384 грн. 20 коп., сплаченого нею при подачі позову до суду 13 грудня 2019 року згідно квитанції №1 на розрахунковий рахунок №UA6016010, отримувач УК у місті Кременчук, код отримувача 37965850, МФО отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України, призначення платежу судовий збір.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області виконати ухвалу суду про повернення витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Д.О. Зоріна