РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу № 569/15513/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Самостійно утримувати дітей вона не в змозі, оскільки вона не працює, має 2-гу групу по інвалідності. Має на утриманні ще дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від першого шлюбу, яка є студенткою Луцького інституту «Україна», навчається на платній основі, її батько позбавлений батьківських прав і взагалі не надає допомоги. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

Позивачу відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований , натомість має неофіційне місце роботи, працює водієм великовантажного автомобіля, що перевозить вантажі за кордон та має відповідно дохід від цього. Вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання позивача та дітей. Це виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не страждає на хронічні захворювання, стягнень за виконавчими документами не проводиться, інших дітей у відповідача не має, на утриманні у нього ніхто не знаходиться.

У зв`язку із зазначеним, позивач у своїх позовних вимогах просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трьох річного віку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові, просила задоволити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, проте надав суду довідку про доходи, з яких вбачається щомісячний дохід , який складає 6100 грн.

Суд, заслухавши учасників процесу, з урахуванням доказів, що є в матеріалах справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №1040.

Від шлюбу у них є двоє дітей : неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положенняст.180СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Суд вважає, що позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та на даний час з поважних і об`єктивних причин не може вносити свій вклад в утримання своїх дітей, має 2 групу інвалідності, що потребує значних коштів на лікування та реабілітацію. Відповідач в судовому засіданні не довів наявності у позивачки доходу та реальної можливості мати дохід. Тому суд при визначенні розміру аліментів з відповідача виходить з того, що дитині має бути забезпечений мінімальний прожитковий мінімум, і такий рівень зобов`язаний забезпечити дітям саме батько.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує положення ст.182 СК України, та те, що відповідач в судовому засіданні не заперечив проти заявленого розміру аліментів позивачкою, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі - 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на двох дітей є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини.

Таким чином враховуючи, що зі сторони відповідача не надано жодних доказів щодо його неспроможності виплачувати суму аліментів, яка заявлена позивачем, що дає суду підстави вважати, що відповідач в змозі платити аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходив з такого.

Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Суд встановив, що позивачка проживає разом з дитиною віком до трьох років, здійснює догляд за дитиною, з доходів має лише соціальну допомогу на дитину у розмірі 860 грн., інших доходів не має, тому безсумнівно є особою, що потребує матеріальної допомоги від батька дитини.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працює у ПП «Делісс», має щомісячний дохід у розмірі 6100,00 грн., що підтверджується довідкою, тобто відповідач має доходи, принаймні на рівні мінімальної зарплати, і при таких доходах та з урахуванням розміру аліментів на двох дітей, відповідач все ж має можливість надавати утримання і позивачці, а відтак, з огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку, що достатнім та справедливим буде стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 500,00 гривень, щомісячно.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі. Позивачка не довела вказаних нею доходів відповідача і не довела його спроможності виплачувати аліменти на її утримання у більшому розмірі, а обов`язок по доказуванню вказаних обставин за законом покладається саме на позивача.

Суд вважає, що відповідач спроможний таку допомогу надавати, що не поставить його у скрутне становище, не порушить вимог закону щодо граничної межі утримань аліментів.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 141, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити часково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн. НОМЕР_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн. НОМЕР_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 гривень щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Кучина