Провадження №2/523/295/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відсотків за користування грошовими коштами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики та відсотків за користування грошовими коштами. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 30.01.2019 року на підтвердження укладення договору позики між ним та відповідачем ОСОБА_2 було складено розписку про отримання грошових коштів, відповідно до якої останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 32 624 грн. Однак, ОСОБА_2 , порушив вимоги договору позики та не повернув позикодавцю у визначений термін, а саме: не пізніше ніж до 02.05.2019 року грошові кошти, у зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу та відсотків за користування коштами.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено ухвалу суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

На адресу суду, 25.09.2020 року вх. № 6417, надійшло клопотання відповідача про відкладення слухання справи (а.с.61).

А також, 25.09.2020 року вх. № 6415 відповідач подав заяву про залучення доказів: розписки про часткове погашення боргу за договором позики (а.с.62, 63).

В останнє судове засідання позивач не з`явився, разом з цим, на адресу суду надійшла заява адвоката позивача ОСОБА_3 про розгляд справи у відсутність позивача та адвоката, в якій представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені у позові (а.с.65-69).

Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. (а.с.38-41, 59), також відповідача було повідомлено про слухання справи шляхом направлення смс-повідомлення за допомогою комп`ютерної програми ДЗ (а.с.70).

Заяв від відповідача про розгляд справи за його відсутністю, відкладення слухання справи суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву адвоката позивача, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог, заяву відповідача про часткове погашення боргу, в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошових коштів. Відповідно до умов даного договору, а саме: ч. 2 п. 2.2. позичальник зобов`язується повернути грошові кошти протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дня отримання позики (а.с.7).

Так, відповідно до розписки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі: 32 624 (тридцять дві тисячі шістсот двадцять чотири) гривні, які зобов`язався повернути протягом 90 календарних днів. (а.с.8).

Позивач зазначає, що ним були надані кошти в розмірі передбаченому договором, однак відповідач порушив свої зобов`язання та кошти у визначений договором час не повернув.

Позовна заява містить посилання щодо направлення ОСОБА_2 , претензії щодо повернення коштів. На підтвердження чого, надано лист опис про направлення претензії (а.с.12).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першої і третьою статті 530 ЦК України передбачено, що у разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку не встановлення строку (терміну) виконання боржником обов`язку, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитним коштами за основним боргом, суд виходить з такого.

Згідно розрахунку, наданого позивачем за борговою розпискою від 30.01.2019 року, сума основного боргу становить: 32 624 грн., на дану суму заборгованості наведено розрахунок процентів на рівні облікової ставки НБУ.

Так, облікова ставка НБУ становила: з 26.04.2019 року (розрахунок із 02.05.2019 року) по 18.07.2019 року 17,5% (77 днів); з 19.07.2019 року по 04.09.2019 року 17% (50 днів). За кожень день розмір відсодків складав: - з 26.04.2019 року (розрахунок із 02.05.2019 року) по 18.07.2019 року 0,0479%; - з 19.07.2019 року по 04.09.2019 року - 0,0465 %. За період заборгованості з 02.05.2019 року по 04.09.2019 року з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 1) 32 624, 00 *0, 0479% * 77 днів =1203, 27 грн. 2) 32 624, 00 *50 днів * 0,0465% = 758, 050 грн., що загалом становить: 1 961 грн. 77 коп.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Щодо часткового погашення суми боргу, судом враховано наступне.

Так, судом вставлено, що договір позики було укладено між фізичними особами, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак, надана відповідачем розписка щодо часткового погашення боргу містить дані щодо юридичної особи ТОВ «НЕКСО-Україна», яка не є стороною договору. На розписці відсутній підпис ОСОБА_1 , який би підтвердив факт прийняття боргу, та взагалі відсутній будь-який підпис.

Разом з цим, заява відповідача від 25.09.2020 року вх. № 6415/20 щодо приєднання доказів, розцінюється судом, як заява про часткове визнання позовних вимог, оскільки відповідач зазначив, що борг за договором позики частково погашено, у зв`язку з цим, просив суд врахувати фактичний залишок боргу, що станом на 12.04.2019 року, на його думку становить: 13 624 грн. (а.с.63).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Статтею ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких воно ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. який, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 530, 536, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, керуючись 3, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354-355, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відсотків за користування грошовими коштами задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) суму основної заборгованості за договором позики від 30.01.2019 року у розмірі: 32 624 (тридцять дві тисячі шістсот двадцять чотири ) гривні, 00 копійок.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) - проценти за користування грошовими коштами у розмірі: 1 961 гривня, 77 копійок.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі: 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.11.2020 р.

Суддя