Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.01.2020 Справа № 133/2629/18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді: Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Юрченко І.Ю.

відповідача ОСОБА_2

представника служби у справах дітей Козятинської міської ради Никитюка Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Козятині Вінницької області та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року.

Від спільного проживання у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка залишилася проживати з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Життя з відповідачем у них не склалося, ще до народження дитини в період її вагітності, а саме у вересні 2016 року, вони припинили спільне проживання, оскільки ОСОБА_2 відносився до неї з неповагою, ображав її, незважаючи на вагітність. Їхня сім`я фактично розпалася, з часу залишення сім`ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, тому вона була змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності.

Відповідач не підтримував її в період вагітності, не навідував у пологовому будинку після народження доньки, і не забирав їх після виписки з дочкою додому, так як не цікавився долею своєї новонародженої дитини

Нехтування з боку відповідача своїми обов`язками після народження доньки призвели до того, що вона змушена була звертатися до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради з заявою про державну реєстрацію народженої дитини. Відповідач приховував місце свого проживання, тому міським головою було винесено розпорядження про здійснення державної реєстрації дитини за прізвищем батька.

Крім того, відповідач не надав документів для отримання нею одноразової грошової допомоги при народження дитини.

У неї також виникли труднощі з реєстрацією місця проживання дитини. Вона звернулася до відділу ведення Реєстру територіальних громад виконкому Козятинської міської ради з метою реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 . Однак, у такій реєстрації їй було відмовлено через відсутність згоди батька дитини на реєстрацію. Таку згоду відповідач надавати відмовився.

Тоді, вона змушена була звертатися до суду з заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. 27.07.2017 Козятинським міськрайонним судом було винесено відповідне рішення і лише після цього вона змогла зареєструвати дочку за місцем своєї реєстрації.

Таким чином, з наведених фактів прослідковується відношення батька до своєї дитини. Він будь-яким чином намагався створити їй усілякі труднощі і це в той час, коли дочці було декілька місяців, вона повинна була вирішувати різні організаційні питання замість того, щоб спокійно доглядати за дитиною.

Далі, після народження доньки, відповідач жодного разу її не бачив і не дав на її утримання в добровільному порядку жодної копійки, що в свою чергу змусило її знову звертатися до суду вже з заявами про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. Заради того, щоб розмір аліментів був меншим, навіть перевівся на роботі на 0,75% ставки.

Дочекавшись, коли дочці виповнився рік, відповідач звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 14.09.2018 їхній шлюб було розірвано.

Причиною того, що вона вирішила звернутися до суду з даною заявою стала байдужість відповідача до долі та інтересів його дитини. Всі турботи по догляду за дочкою лягли на її плечі. ОСОБА_2 взагалі не цікавився життям дочки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні..З моменту народження дочки жодного разу її не бачив, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Вони з дочкою проживають в будинку разом з її матір`ю. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, бабусею та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дочка має бабусю, яка піклується про онучку та оточує її любов`ю та теплом.

В даний час вона ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і займається доглядом за дитиною.

Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно народження та місця перебування її та їхньої дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Юрченко І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини зазначені вище, просили позов задовольнити. При цьому позивач суду додала, що відповідач бачив дитину лише один раз при проведенні ДНК експертизи, так як оспорював батьківство. Тому вважає, що нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Він мав сумніви відносно свого батьківства по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , а тому, скориставшись своїх правом, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису по народження дитини даних про батька дитини. Вказав, що після народження дитини не приходив до доньки та не бачив останню. ДНК експертиза встановила, що батьком ОСОБА_4 являється він. На даний час він хотів би приймати участь у вихованні доньки.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Козятинської міської ради - Никитюк Ю.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідач з народження не цікавився долею своєї доньки, не брав участі у її вихованні, не цікавився духовним та фізичним розвитком доньки, тому не заперечує проти задоволення позову, вважає, що в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача. Таке рішення було прийнято на засіданні органу опіки та піклування Козятинської міської ради.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з сім`єю позивача знайомий давно. Він є хрещеним батьком дитини ОСОБА_3 та постійно приходить, спілкується та грається з дитиною. За увесь період з моменту народження дитини, батька останньої він не бачив, хоча, знає ОСОБА_2 ще до одруження з ОСОБА_1 . Відповідач не цікавився як проходить вагітність позивача, на хрестинах та днях народженнях дитини не був, не цікавиться розвитком та життям дитини.. Дитина не знає батька в обличчя, для неї він чужий.

Свідок ОСОБА_6 суду вказала, що є сусідкою позивача по справі та знає останню давно, відповідача не знає. Коли народилася дитина, ОСОБА_2 не бачила жодного разу. Дитина завжди гуляє з матір`ю.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши інші докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судом встановлено, що сторони з 03.08.2013 знаходились в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2018 було розірвано (а.с.15).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.11.2016 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини на період її вагітності в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 27.10.2016 (а.с.9).

Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої згідно свідоцтва про народження є відповідач - ОСОБА_2 (а.с.5,8).

Розпорядженням міського голови Козятинської міської ради № 278-р від 15.05.2017 «Про державну реєстрацію народження дитини», з метою державної реєстрації народження дитини та згідно заяви ОСОБА_1 . Козятинському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було вказано здійснити державну реєстрацію дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , присвоївши дитині прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.16-17). Причиною звернення до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради стало те, що на то час місце знаходження батька дитини не можливо було встановити, відповідач приховував місце свого проживання, що унеможливило здійснення реєстрації народження дитини безпосередньо через органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Для реєстрації новонародженої дитини позивач звернулася до відділу ведення Реєстру територіальних громад виконкому Козятинської міської ради. Однак, у такій реєстрації ОСОБА_1 було відмовлено через відсутність згоди батька дитини на реєстрацію. Таку згоду відповідач надавати відмовився.

Таким чином, позивач змушена була звернутися до суду з заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2017 позивачу було надано дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Згідно довідки виконавчого комітету № 8 Козятинської міської ради № 178 від 27.09.2018 дитина зареєстрована з позивачем за однією адресою (а.с.18).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2017 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 30.05.2017 до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2018 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).

Згідно довідки КП КМЦПМСД № 329 від 02.10.2018 мати дитини - ОСОБА_1 зверталася до сімейного лікаря з приводу проведення регулярних амбулаторних оглядів та щеплень дочки ОСОБА_3 . На обстеження дитину приводили мати та бабуся. Батько ОСОБА_2 жодного разу не цікавився станом здоров`я дитини, на щеплення дитину не приводив (а.с.19).

Позивач ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, конфліктів з сусідами не має (а.с.21). Із службової характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що остання з квітня 2016 працює на посаді головного спеціаліста з мобілізаційної роботи апарату Козятинської РДА. З 03.07.2017 по 08.05.2020 перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 до досягнення нею трьохрічного віку. За період роботи на посаді зарекомендувала себе сумлінним працівником, з відповідальністю ставилася до виконання своїх посадових обовязків (а.с.22,24 ).

Згідно довідки УСП Козятинської міської ради від 05.10.2018 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСП Козятинської міської ради. За період з січня 2018 по вересень 2018 отримала одноразову допомогу при народження 1 дитини в загальній сумі 7740 грн. (а.с.23).

З довідок ДНЗ № 2 Козятинської міської ради від 19.06.2019 вбачається, що відповідач працює в ДНЗ № 2 на посаді завгоспа, із заробітної плати останнього стягуються аліменти - за період вересень 2018 року - травень 2019 року - на загальну суму 14728,48 грн. (а.с.58,60).

З моменту вагітності позивача та після народження доньки ОСОБА_4 , відповідач не цікавився ані перебігом вагітності дружини, ані народженням та розвитком дитини, з пологового будинку доньку ОСОБА_4 не забирав, ніякої участі у вихованні останньої не приймав та не приймає, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, не цікавиться її життям та потребами, дитина батька не знає.

Крім того, як вбачається з наведених іище доказів, ОСОБА_2 своєю бездіяльністю створював ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні державної реєстрації народження дитини та реєстрації місця проживання доньки, через що позивач змушена була неодноразово звертатися до органів виконавчої та судової влади. Крім того, ОСОБА_2 в добровільному порядку аліменти на утримання дружини та дитини не сплачував.

Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, про що свідчить і той факт, що ОСОБА_2 було подано до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 27.12.2019 № 446 затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області від 25.11.2019 № 13 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З рішення вбачається, що з моменту народження дитина навіть не бачила свого батька, та і останній в свою чергу не виявив бажання познайомитися зі своєю дитиною. ОСОБА_2 жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а мати останньої - ОСОБА_1 не створювала перешкод у спілкуванні дитини з батьком та участі батька в житті дочки.

Таким чином, ОСОБА_2 самоусунувся від процесу виховання та становлення дочки, як особистості. Дані обставини свідчать про вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, передбачені Сімейним кодексом України.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_2 свідомо не проявляє турботу про свою доньку та не бере участі у її вихованні.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину.

Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності зч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини та протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.

Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 , будучи батьком доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: з народження не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, за весь період часу не спілкувався та не бачився з дитиною, тобто, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки позивач згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, вони покладаються на відповідача.

Крім того, позивачем під час розгляду справи були понесені витрати за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанціями на суму 1200 грн. та 2000 грн. та розрахунком суми судових витрат. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3200 грн.

Керуючись ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України, ст. ст. 76-80, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81, ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Козятині Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення рішення .

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення строк на оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 14 січня 2020 року.

Суддя: В.А. Воронюк

08.01.2020