Справа № 525/1362/19
Провадження №2/525/83/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2020 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Пархоменко Я.І., розглянувши на підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 , останнім місцем проживання та реєстрації якої було АДРЕСА_1 ; на момент смерті вона проживала та була зареєстрована разом з позивачем з її чоловіком ОСОБА_1 . Позивач вказує, що до складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який відповідно до технічного паспорта складається з житлового будинку (літ. - А-1), сарай (літ. - Б), сарай (літ. - В), погреба (літ. - в), огорожа № 1.

Позивач вказує, що на даний житловий будинок із правовстановлюючих документів є договір купівлі - продажу від 21.03.2001 року, який був укладений на Миргородській товарній біржі ( м. Миргород, вул. Воскресінська, №9 кім.4 ) міжрайонним головним відділом податкової поліції Миргородського ОДПІ з однієї сторони та його дружиною. Даний договір нотаріально не посвідчувався, а пройшов державну реєстрацію в Полтавському БТІ 26.03.2001 року, реєстровий номер № 583. Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину на користь держави від 21.03.2001 року, видане Великобагачанською держнотконторою за реєстровим № 437 та було зареєстроване в Полтавському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим номером № 161. При цьому, після договору купівлі - продажу дружина позивача також провела державну реєстрацію житлового будинку з господарськими будівлями на своє ім`я в Полтавському БТІ 26.03.2001 року за реєстровим номером № 583.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті дружини, інших спадкоємців немає, спадщину прийняв шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу Сахарової Л.І. в шестимісячний строк, але коли звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, то йому було відмовлено на тій підставі, що договір купівлі - продажу не був посвідчений нотаріально. Зазначає, що вищезазначений договір дійсно не посвідчувався, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення договору), договір укладений на товарній біржі не підлягав нотаріальному посвідченню. Увесь цей час дружина позивача за життя вважала, що вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями є її власністю, але тільки зараз позивач дізнався, що укладений вищезазначений договір купівлі - продажу такий, що в порушення вимог ст. 227 діючого на момент його укладення ЦК України від 18.07.1963 року, а саме нотаріально не посвідчувався, то є формально недійсним, відповідно до ст. 47 цього ж кодексу. Але згідно ч.2 ст.47 зазначеного кодексу якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Дружина позивача за життя повністю виконала усі умови укладеного з іншою стороною продавцем договору, сплатила продавцю обумовлену договором вартість житлового будинку з господарськими будівлями, прийняла його у свою власність, володіла ним до смерті, була зареєстрована за цією адресою. Виконав всі умови укладеної угоди і продавець будинку, а саме передав його дружині у власність. Також при укладенні договору сторонами досягнуто домовленості по всіх істотних умовах договору. Ніяких претензій від продавця не надходило, оскільки були сплачені кошти повністю та я вважаю, що договір купівлі - продажу був повністю здійснено.

Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що позивач ОСОБА_1 бажає успадкувати спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки в позасудовому порядку на сьогодні не має змоги оформити спадковий будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка є комунальною власністю, отже позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.а.с.2-3).

Загальне позовне провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 11.11.2019 року, розгляд даної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання у справі призначено на 08.01.2020 року (а.с.21), витребувано у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність/відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 та чи надходили претензії кредиторів (а.с.21).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області до суду надійшов лист про те, що даний відповідач не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог позивача і просять провести відповідне засідання у відсутність представника даної селищної ради (а.с.36).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовче засідання представник позивача адвокат Ситник О.В. подала письмову заяву про підтримання заявлених позовних вимог позивачем ОСОБА_1 та про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача на підставі наявних у справі доказів (а.с.39).

Враховуючи вищевказану заяву представника позивача, лист відповідача у справі про розгляд справи у його відсутність, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що дружина позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис за № 39 Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 28.12.1967 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1945 р.н. та ОСОБА_3 , 1946 р.н. зареєстрували шлюб 28.12.1967 року, про що Великобагачанською селищною радою Полтавської області складено відповідний актовий запис за № 42. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: його ОСОБА_4 , її ОСОБА_4 (а.с.6).

Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі - продажу, який був складений 21.03.2001 року між ОСОБА_5 , в особі брокера № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , в особі брокера № 2 ОСОБА_7 та посвідчений на Миргородській товарній біржі (м. Миргород, вул. Воскресінська, № 9 кім. 4 (а.с.7). Згідно умов цього договору, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_5 вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Вбачається, що нотаріально вищезазначений договір не посвідчувався, оскільки на час укладення даного договору відповідно до Закону України «Про товарну біржу» договір укладений на товарні біржі не підлягав нотаріальному посвідченню.

Вбачається, що після укладення даного договору купівлі-продажу, він був зареєстрований за ОСОБА_2 на праві власності в КП Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 26.03.2001 року за реєстровим номером 583 (а.с.7 зворот).

Вищезазначений договір нотаріально не посвідчувався, оскільки відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення договору), договір укладений на товарній біржі не підлягав нотаріальному посвідченню. При цьому, доводи позивача не спростовуються матеріалами справи про те, що сторони в повному обсязі виконали умови даного укладеного договору купівлі-продажу у повному обсязі, ОСОБА_2 на законних підставах, в порядку діючої на час укладення договору ст.15 Закону України «Про товарну біржу» уклала вищевказаний договір, який в подальшому був зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор».

Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається в цілому відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з житлового будинку (літ. - А-1), сарай (літ. - Б), сарай (літ. - В), погреба (літ. - в), огорожа № 1 (а.с.а.с.8-11).

Відповідно до домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд АДРЕСА_1 вбачається, що господарем згідно договору купівлі - продажу № 9 від 21.03.2001 року є ОСОБА_2 (а.с.а.с.12-13).

Постановою від 23.08.2019 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що договір купівлі - продажу, укладений на Миргородській товарній біржі 21.03.2001 року між міжрайонним головним відділом податкової поліції Миргородської ОДПІ, від якого по дорученню діє ОСОБА_5 в особі брокера № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в особі брокера № 2 ОСОБА_7 відповідно до ч.1 ст.227 УК Української РСР (в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення названого вище договору) повинен бути нотаріально посвідчений (а.с.14).

З копії паспорту громадянина України НОМЕР_2 виданого 24.12.2001 року вбачається, що цей паспорт виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Полівці Чортківського району Тернопільської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. №1483/01-16 від 27.11.2019 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , останнє місце проживання якої АДРЕСА_1 , заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_1 . Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину видано 07.11.2019 року (а.с.а.с.31-34).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (щодо житлового будинку з господарськими будівлями) є позивач у справі ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у зв`язку з тим, що договір купівлі - продажу, укладений на Миргородській товарній біржі 21.03.2001 року між міжрайонним головним відділом податкової поліції Миргородської ОДПІ, від якого по дорученню діє ОСОБА_5 в особі брокера № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в особі брокера № 2 ОСОБА_7 відповідно до ч.1 ст.227 УК Української РСР (в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення названого вище договору) повинен бути нотаріально посвідчений), позивач ОСОБА_1 не може оформити своє право на спадкове майно після смерті дружини ОСОБА_2 , тому змушений звернутися до суду з відповідним цивільним позовом.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування в межах заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1296,1297 ЦК України, ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,247,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що на момент смерті на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який складається відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ. - А-1), сараю (літ. - Б), сараю (літ. - В), погреба (літ. - в), огорожі № 1.

В порядку спадкування, визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який складається відповідно до технічного паспорта з житлового будинку (літ. - А-1), сараю (літ. - Б), сараю (літ. - В), погреба (літ. - в), огорожі № 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_2 ; представник позивача - адвокат Ситник Оксана Володимирівна, місце знаходження АДРЕСА_3 ; відповідач Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 20 Великобагачанського району Полтавської області, .

Повний текст рішення складено 13.01.2020 року.

Суддя В.В. Хоролець