Справа № 581/841/19
Провадження № 2/581/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши увідкритомусудовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Сумської області

про визнання права власності на нерухомість за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

4 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що у 2009 році він придбав у співвласників майнових паїв ТОВ «Світанкове» приміщення свинарника-відгодівельника по 2-му провулку Полтавської (колишня назва 2-й провулок Леніна) у селищі Липова Долина, що був уведений у дію у 1966 році.

Відповідно до протоколу зборів уповноважених ТОВ «Світанкове» від 30 вересня 2005 року приміщення свинарника-відгодівельника було виділено у рахунок майнових паїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Реалізовуючи прийняте рішення, комісією у складі голови та членів-співвласників ТОВ «Світанкове» 21 жовтня 2005 року вказане приміщення передано власникам майнових паїв, загальною вартістю 32580 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04 жовтня 2007 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ТОВ «Світанкове», товариство ліквідовано.

Під час викупу майнових паїв у співвласників вказаної будівлі позивачем було з`ясовано, що право власності на неї не реєструвалося у встановленому законом порядку. Тому, з об`єктивних причин він позбавлений на даний час належним чином зареєструвати своє право власності на придбане нерухоме майно. Із часу придбання спірного приміщення ним проводився її поточний ремонт, повністю перероблено дах, укріплено стіни. Окрім показів свідків постійність та безперервність користування позивачем цим приміщенням також підтверджується вчасною сплатою поточних платежів за електропостачання.

Нормами частин першої та четвертої статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, за рішенням суду набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Вважаючи, що настали обставини, передбачені ч. 1 ст. 344 ЦК України, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - приміщення свинарника-відгодівельника по АДРЕСА_2.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача визнав позов, своїм правом на відзив не скористався.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії протоколу зборів уповноважених ТОВ «Світанкове» від 30 вересня 2005 року в рахунок майнових паїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділено приміщення свинарника-відгодівельника.

Згідно з копією акту передачі майнових паїв в натурі від 21 жовтня 2005 року комісією, яка складалася з голови та членів-співвласників ТОВ «Світанкове», голови та членів ліквідаційної комісії ТОВ «Світанкове» власникам майнових паїв: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передано в натурі приміщення свинарника-відгодівельника, уведеного в експлуатацію 1966 року, цегляного, загальною вартістю 32580 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 4 жовтня 2007 року ТОВ «Світанкове» ліквідовано, як юридичну особу.

Відповідно до копії витягу з рішення виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради від 27 вересня 2017 року об`єктам нерухомого майна - свинарник, корівник по провулку АДРЕСА_2, присвоєно адресу АДРЕСА_2 .

Згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 6 січня 2020 року по АДРЕСА_2 розташований свинарник літ. «А-1», площею 223,4 кв. м, 1968 року побудови.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є визнання права за набувальною давністю на спірне майно, як на об`єкт нерухомого майна, у зв`язку з відкритим, безперервним володінням позивачем цим майном з 2009 року.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації (ч. 1 ст. 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 264 ЦПК України).

У даному випадку, позивач користувався спірним майном протягом більш ніж десять років до моменту звернення до суду з позовом і набув можливості ставити перед судом питання про визнання права власності на спірне майно за набувальною давністю.

Нормами ч. 1 ст. 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Як зазначено вище, ТОВ «Світанкове» ліквідовано і правонаступники його по відношенню до спірного приміщення відсутні.

На виконання Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо збереження майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року№ 62 було затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №253 від 11 квітня 2013 року).

Відповідно до п.п. 8, 9, 16 вказаного Порядку кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, і одним із таких способів є відчуження паю будь-яким способом в установленому законом порядку.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене одним із нижченаведених способів за рішенням зборів співвласників:

за структурою пайового фонду;

конкретним майном за взаємною згодою співвласників;

на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону.

Як передбачено п.15 вказаного Порядку, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

При виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі.

Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у Свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчені підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Так, через дотримання зазначених умов, співвласники майнових паїв мали право об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та відчужити його шляхом продажу позивачу (п. 8 Порядку).

Однак, юридичного факту виникнення у співвласників майнових паїв права спільної часткової власності, яке пов`язується з наявністю вказаних правових підстав до відчуження приміщення свинарника, позивачем не доведено, а судом не здобуто.

Крім того, договір купівлі-продажу спірної нерухомості, який би відповідав положенням ст. 640 ЦК України (у редакції станом на час укладення договору) у матеріалах справи відсутній. Відповідно жодних прав та обов`язків покупця цього майна у позивача не виникло.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що на даний момент безтитульними власниками виділеного у рахунок майнових паїв приміщення свинарника є співвласники майнових паїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до яких із даним позовом повинен був звернутися ОСОБА_1 .

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема і за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Встановлені судом обставин справи свідчать про наявність права позивача на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на приміщення свинарника, однак не як на об`єкт нерухомого майна, оскільки до проведення державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) цього приміщення.

ОСОБА_1 у позові просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення свинарника, саме як на нерухоме майно, однак законом в даному випадку це не передбачено.

Вважаючи, що визнання відповідачем позову суперечить закону, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову на підставі положень ст. 206 ЦПК України.

У зв`язку з викладеним, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 узадоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення суду складено 15 січня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач:Липоводолинська селищна рада Сумської області; вул. Роменська, 10, селище Липова Долина, Сумська область; код ЄДРПОУ: 0439072.

Суддя Д. В. Сізов