Провадження № 2/235/28/20
Справа № 235/6743/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного договору б/н від 19 січня 2009 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 6 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 31.07.2018р. утворилась заборгованість в сумі 195 648,56 грн, яка складається з наступного: 5 978,22 грн - заборгованість за кредитом, 184 870,34 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 800,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Однак законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача кредит на загальну суму 115 872,44 грн, з яких 5 978,34 грн - заборгованість за кредитом; 109 894,22 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.01.2009р. по 30.12.2017р.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач позов не визнала, надала відзив на позов, в якому послалась на те, що 19.01.2009 року між нею та Банком було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також з позову слідує, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту в розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом.

Як вбачається з наданого позивачем по справі розрахунку заборгованості договором, то вона перестала виконувати умови договору з лютого 2009 року, у зв`язку з чим порушила умови договору. Строк дії наданої їй картки - до грудня 2013 року.

Таким чином, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду у позивача по справі минув у грудні 2016 року.

Тобто, згідно норм діючого законодавства України та наданих позивачем по справі доказів по цій справі вбачається, що позивачем по справі було пропущено строк позовної давності.

Крім того, й самі розрахунки по заборгованості позивачем було здійснено з порушенням норм діючого законодавства, навіть якщо не брати до уваги строки позовної давності.

З наданого позивачем розрахунку важко зрозуміти, з чого складається сума боргу та яким чином вона була розрахована, так як ніде не вказано формул розрахунку та з нього не є зрозумілим, яка кількість днів прострочення сплати, та сплати яких сум (тіла кредиту, процентів, або яких інших платежів).

Вважала, що позивачем по справі було навмисно надано такий розрахунок, щоб ввести в оману суд та сторін по справі, у зв`язку з чим вважала за необхідне, щоб позивач по справі надав обґрунтований та зрозумілий розрахунок заборгованості, або вважати цей розрахунок таким, що не підтверджує наявність в неї заборгованості.

Вона отримала кредит у розмірі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що за період з 01.04.2015 року по 31.07.2018 року відсоткова ставка необґрунтовано була піднята до 43,20 % річних, тоді як відповідно до умов договору, кредитна лінія відкрита на умовах 36,00 % річних, що і вказується позивачем у позовній заяві.

Проте доказів про інформування її про збільшення процентної ставки не надано. У зв`язку з чим вважає, що позивачем по справі було незаконно піднято відсоток за користування кредитом до 43,20% річних. Все це свідчить про незаконно нараховані грошові кошти.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що 19.01.2009 року між ОСОБА_4 та Банком було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач приєдналася до нових Умов та правил надання Банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 05.08.2010 року. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу.

Тому вони надають банківську виписку, яка має статус первинного документу, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору.

Умовами та Правилами надання банківських послуг встановлено, що клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у платіжного ліміту картрахунка.

Тобто при нарахуванні Банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами н банківських послуг.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Щодо строків позовної давності, то даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо, в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 09.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 26.10.2018 року - до спливу строку позовної давності.

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

19 січня 2009 року між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 19.01.2009р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_4 , яка станом на 31.07.2018р. становить 115 872,44 грн, яка складається з наступного: 5 978,22 грн - заборгованість за кредитом, 109 894,22 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.01.2009р. по 30.12.2017р.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься:

-п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам;

- п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом моменту повернення Карток, виданих власнику і його Довіреним особам.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 рогу за допомогою СМС-повідомлення, однак заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивачем, згідно розрахунку заборгованості останній платіж було здійснено 31 жовтня 2015 року.

Зазначені висновки суду знаходяться у відповідності до висновків, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Умови, які визначають позовну давність тривалістю 5 років, не містять підпису відповідача, а у заяві останнього не зафіксована домовленість сторін про збільшення позовної давності. Відтак, сторони за взаємною згодою не збільшували позовну давність до 5 років.

Зазначений висновок суду знаходиться у відповідності до висновків, що містяться постановах Верховного Суду України у справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року. Згідно з позицією Верховного Суду України щодо застосування статті 259 ЦК України, висловленою у цих справах, Умови, пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву від 19 січня 2009 року, а також те, що Умови містили збільшену позовну давність на момент підписання вказаної заяви, або що у подальшому Умови, зокрема щодо збільшення позовної давності, не змінювались. Крім того, у зазначеній заяві позичальника немає домовленості сторін щодо збільшення позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До ухвалення рішення у справі відповідачем зроблена заява про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити зі спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 9 січня 2020 року. Повне судове рішення складено 14 січня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко