ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/306/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Доля М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савенкої (Шавель) Олесі Володимирівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у порядку статті 447 ЦПК України звернувся до суді зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савенкої (Шавель) О.В., заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 .

Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» невірно проведений розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до складеного рахунку заборгованості від 03 серпня 2020 року за аліментами боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню виконавчого листа № 2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2009 року й до повноліття дитини, визначеної за період з вересня 2015 року по липень 2020 року станом на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 78 185 грн. 81 коп., оскільки такий розрахунок у вказаній довідці проведений без урахування того фактору, що ухвалами, постановленими Дарницьким районним судом м.Києва від: 19 квітня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду поданими ним скарг на дії державного виконавця Деснянського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві, якими встановолено, що він як платника аліментів не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, й ним, як платником аліментів надано всі платіжні документи про щомісячну сплату грошових коштів у рахунок сплати аліментів на дитину у вказаний період, водночас державним виконавцем такі платіжні документи не врахувані при розрахунку заборгованості, незважаючи на його звернення та надані докази про сплату коштів у рахунок сплати аліментів за період, коли він втратив роботу й не працював, а тому вочевидь не може погодитися із проведеним державним виконавцем розрахунком заборгованості, оскільки останній наразі використовуватися стягувачем у не добропорядній меті - щодо застосування до нього як платника аліментів пені на суму заборгованості по таким аліментам. Відповідно вважає, що заборгованості по сплаті аліментів не має, проте державним виконавцем така заборгованість нарахована, а тому винесення державним виконавцем оскаржуваного розрахунку заборгованості за аліментами суперечить Закону України «Про виконавче провадження», правилу, визначеного статтею 195 СК України щодо розрахунку заборгованості по аліментам, та порушує його права, як сторони виконавчого провадження - платника аліментів й, оскільки державним виконавцем на підставі проведеного розрахунку заборгованості визнано його як боржником по сплаті, який має заборгованість по сплаті аліментів, у порядку забезпечення виконання рішення суду, таким державни виконавцем винесена постанова від 21 серпня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку просить визнати незаконною та скасувати, оскільки заборгованості по сплаті аліментів не має. Окрім того, стягувачу ОСОБА_2 таким державни виконавцем надана довідка від 03 серпня 2020 року про те, що він має заборгованість про сплаті аліментів на утримання дитини, сума якої станом на 07 жовтня 2016 року складає 19 490 грн. 75 коп., а таном на 01 серпняя 2020 року - 78 185 грн. 81 коп., яку також просить визнати незаконною та сксувати.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити, тим самим поновивши права скаржника як боржника у межах виконавчого провадження шляхом визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами, яка визначена у загальній сумі 78 185 грн. 81 коп., скасувати її, визнати незаконною та скасувати довідку Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 03 серпня 2020 року щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, а також визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 21 серпня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, вважаючи, що заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини не має.

В судове засідання заінтересована особа не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду), й у наданих письмових поясненнях скаргу не визнала, вважаючи правильним проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності заінтересованої особи, державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням скаржника.

Вислухавши скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволено частково й стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 як дружини, починаючи з 03 лютого 2009 року, в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконанні державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з 25 червня 2011 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2009 року й до повноліття дитини (а.с. 13).

При виконанні вказананого виконавчого листа державним виконавцем встановлено, що у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якого згідно проведеного державним виконавцем розрахунку від 03 серпня 2020 року за період з вересня 2015 року по липень 2020 року станом на 01 серпня 2020 року становить78 185 грн. 81 коп. (а.с. 24 - 25).

Водночас, платником аліментів надано до суду ухвали, постановлені Дарницьким районним судом м.Києва від: 19 квітня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 скарг у порядку статті 447 ЦПК України на дії державного виконавця Деснянського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві, якими встановлений факт про відсутність заборгованості платнка аліментів ОСОБА_1 по сплаті аліментів за певний період, й за наслідками яких такими ухвалами скасовані постанови державного виконавця про вжиті ним заходи у порядку виконання рішення суду (а.с. 29 - 34, 35 - 37, 38 - 40, 41 - 45), які стали предметом дослідження судом при вирішенні даної скарги, та, які, як з`ясовано в ході розгляду скарги, також надавались платником аліментів й до матеріалів виконавчого провадження, що підтверджується його клопотанням про долучення до матеріалів виконавчого провадження вказаних ухвал з метою інформування державного виконавця про те, що платник аліментів за певний період часу не має заборгованості по сплаті аліментів, проте останні державним виконавчем не враховані, а також суд враховує той фактор, що скаржник визнав, що певний період часу, який саме - він відмовився повідомити суду, був безробітний, а тому державний виконавець мав врахуватий такий фактор при проведенні розрахунку заборгованості, відтак суд вважає, що державним виконавчем порушені правила проведення розрахунку заборгованості за аліментами відповідно до статті 195 СК України, статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч.3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження").

Оскільки скаржник в ході розгляду такої скари на питання суду про період, який він був безробітний, відомився повідомити суду таку обставину, що є його правом, суд був позбавлений перевірити правильність проведення розрахунку заборгованості держаним виконавцем за амілентами згідно правил визначення заборгованості за аліментами, передбачених статтею 195 СК України.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 195 СК України передбачені правила визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина 1 статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (частина 2 статті 195 СК України).

Відповідно до частини 3 вказаної статті розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено та констатовано факт про те, що рішення суду боржником виконується частково, що стало підставою для складання оскаржуваного розрахунку заборгованості за аліментами, який, з урахуванням встановленої обставини, суперечить правилу визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) (а.с.24 - 25).

При наявності проведеного розрахунку державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів, скаржник (боржник) із ним не погоджується, відповідно існує спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, який має бути предметом розгляду судом, й за даною скаргою ця вимога у порядку ч.6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч.3 ст. 195 СК України наявна.

Відповідно до ч.6 ст. 71 вказаного закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Зважаючи на встановлені державним виконавцем обставини по виконаню вказаного виконавчого документа, те, що у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, без дотримання правил, визначення такої заборгованості, оскаржуваний розрахунок підлягає скасуванню.

За таких підстав суд вважає за необхідне поновити порушене право скаржника, як платника аліментів, й визнати дії державного виконавця щодо складеного рахунку заборгованості від 03 серпня 2020 року за аліментами боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню виконавчого листа № 2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2009 року й до повноліття дитини, визначеної за період з вересня 2015 року по липень 2020 року станом на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 78 185 грн. 81 коп., неправомірними й зобов"язати державного виконавця вжити заходів до скасування складеного рахунку заборгованості, а також вжити заходів для проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуваванням наданих платником аліментів усіх платіжних квитанцій (документів) про сплату ним аліментів на користь ОСОБА_2 за період часу з вересня 2015 року по липень 2020 року, та з урахуванням ухвал, постановлених Дарницьким районним судом м.Києва від: 19 квітня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві, за правилом, визначеним статтею 195 Сімейного кодексу України.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника уцій частині скарги про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є доведеною та обгрунтованою.

Відповідно, судом встановлена неправомірність дій держвного виконавця, і вважає, що за наявності яких порушене право скаржника як сторони виконавчого провадження підлягає поновленню.

Будь-які докази, які вказували б на дотримання державним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо проведеного розрахунку заборгованості за аліментами, не встановлено.

Аналізуючи зібрані по скарзі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги скаржника у цій частині скарги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують вимоги, судом не встановлені.

Водночас, задовольняючи скаргу у цій частині, суд не погоджується із позицією скаржника щодо вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 21 серпня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до вжиття державним виконавцем заходів про перерахунок заборгованості, оскільки такі вимоги наразі не є обгрунтованими.

Так, скаржник визнає, що у певний період часу він не працював, був безробітний, проте державним виконавцем стягувались аліменти відповідно до рішення суду, натомість він сплачував кошти у певному розмірі - власно визначеному, що не узгоджується із правилом сплати аліментів такого платника аліментів, й визначення сплати аліментів у такий період здійснюється згідно правила ст. 195 Сімейного кодексу України, відповідно за такий період очевидно мав заборгованість по аліментам, проте не у визначеному державним виконавцем розмірі, відтак є боржником, а тому процесуальна дія державного виконавця щодо встановлення факту наявності заборгованості платника аліментів перед стягувачем, за наслідками якої винесена постанова державного виконавця від 21 серпня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є законною процесуальною дією такого державного виконавця, відтак підстав для визнання такої процесуальної дії державного виконавця незаконною немає.Окрім того, суд не може зобов`язувати державного виконавця наперед до виконання державним виконавцемперерахунку заборгованості за правилом статті 195 СК України скасувати вказану постанову, оскільки державний виконавець має дотримуватися закону й об`єктивно проводити такий перерахунок.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено та констатовано факт про те, що рішення суду боржником виконується частково, що стало правомірною підставою для винесення постанови державним виконавцем від 21 серпня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах вказаного виконавчого провадження.

Й суд не погоджується із позицією скаржника про те, що рішеннями (ухвалами) суду, постановленими Дарницьким районним судом м.Києва від: 19 квітня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду його скарг на дії державного виконавця Деснянського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві визнана відсутність заборгованості й, у тому числі, станом на час проведеного державним виконавцем заборгованості, оскільки останні охоплюють різні періоди й не вказують на відсутність повної заборгованості за оспорюваний період.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів (ч.1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України (ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів, який державним виконавцем за умови встановленої заборгованості дотриманий, й суд вважає, що державний виконавець має провести перерахунок заборгованості по аліментам.

Щодо вимоги скаржника про визнання незаконною та скасування довідки Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 03 серпня 2020 року щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, така вимога також підлягає відмові у задоволенні, оскільки держаний виконавець 03 серпня 2020 року не надавав довідку про заборгованості по сплаті аліментів, на яку посилається скаржник (а.с. 26), а це є повідомленням (відповідь) на звернення стягувача ОСОБА_2 згідно Закону України «Про звернення громадян», відповідно не є процесуальним документом державного виконавця, який не підлягає до скасування.

Посадова особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов"язковими для неї.

Відповідно, у й цій частині скарга також підлягає відмові у її задоволенні, проте задоволена її частина відновить порушене право скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 вказаного Закону).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, її часткове задоволення, з органу державної виконавчої служби на користь держави підлягають стягненню 4200 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 19, 68, 69, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савенкової (Шавель) Олесі Володимирівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савенкової (Шавель) Олесі Володимирівни щодо складеного рахунку заборгованості від 03 серпня 2020 року за аліментами боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню виконавчого листа № 2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2009 року й до повноліття дитини, визначеної за період з вересня 2015 року по липень 2020 року станом на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 78 185 грн. 81 коп. - неправомірними.

Зобов"язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)вжити заходів до скасування складеного рахунку заборгованості від 03 серпня 2020 року за аліментами боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню виконавчого листа № 2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2009 року й до повноліття дитини, визначеної за період з вересня 2015 року по липень 2020 року станом на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 78 185 грн. 81 коп., а також вжити заходів для проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуваванням наданих платником аліментів - ОСОБА_1 усіх платіжних квитанцій (документів) про сплату ним аліментів на користь ОСОБА_2 за період часу з вересня 2015 року по липень 2020 року, та з урахуванням ухвал, постановлених Дарницьким районним судом м.Києва від 19 квітня 2018 року, від 17 грудня 2018 року, від 17 грудня 2018 року, від 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві, за правилом, визначеним статтею 195 Сімейного кодексу України.

У решті скарги - відмовити.

Стягнути з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь держави 420 (чотиристава двадцять) грн. 40 (сорок) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили відсутнім під час проголошення рішення в залі суду учасникам процесу для відома, присутнім - вручити в залі суду.

СУДДЯ: