Провадження № 2-з/331/3/2020
Справа № 331/452/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 рокум. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого-судді Скользнєвої Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року в провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляд найдішла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій останній просить суд застосувати захід забезпечення позову, який буде ним подано у цивільній справі про визнання недійсним окремих положень кредитного договору № 318-07П21-К за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: накласти заборону на вчинення реєстраційних дій з його нерухомим майном: житловою двокімнатною квартирою загальною площею 70,56 кв.м., яка знаходиться на адресою: АДРЕСА_1 , в державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Заявник вказує, що забезпечення майбутнього позову, запропонованим ним шляхом, обумовлено необхідністю забезпечення цілей виконання майбутнього рішення, ухваленого судом по справі за його позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» визнання недійсним окремих положень кредитного договору № 318-07П21-К, а також забезпеченням реальною можливістю захистити його порушені права. Додатково зазначає, що незабезпечення позову призведе до того, що належна йому квартира за адресою: АДРЕСА_1 , може бути реалізована відповідачем з метою уникнення фактичного виконання рішення суду, що суттєво ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає заяву позивача такою, що підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд відзначає, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування судів України.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Всупереч зазначеним вимогам закону, подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не містить:

- обґрунтувань переконливих підстав необхідності забезпечення позову та обґрунтування необхідності застосування запропонованого позивачем заходу забезпечення позову із зазначенням того, як відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки квартира, на яку заявник просить накласти арешт, не є предметом позову, який ОСОБА_1 планує подати;

- зміст заяви не містить доводів, з посиланнями на докази того, що забезпечення позову необхідно здійснити саме в обраний спосіб; не наводить свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення;

- належного та допустимого доказу щодо належності об`єкта нерухомого майна, щодо якого порушується питання про забезпечення позову.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), вважати неподаною та повернути її заявнику.

Повний текст ухвали складено 03 лютого 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

03.02.2020