№ 207/3255/19
№ 2/207/271/20
14 січня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані, відповідач ОСОБА_2 , та їх сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. ОСОБА_2 не мешкає в кімнаті з лютого 2019 року, комунальні послуги не сплачує, виїхав на постійне проживання до Румунії. Просить позовну заяву задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ордеру № 19 від 27.07.2010 року, виданого ВАТ « Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» у кімнаті окрім позивачки, зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно письмових доказів, які є в матеріалах справи, ОСОБА_2 є громадянином Румунії (а.с. 8-9).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.05.2013 року (а.с. 12).
Згідно акту про не проживання від 28.08.2019 року, ОСОБА_2 не мешкає в кімнаті за місцем свого проживання з лютого 2019 року (а.с.13).
Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не мешкає у кімнаті з лютого 2019 року, не сплачує за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача не існує.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3-13, 76-89, 141, 223, 235, 258- 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням кімнаті АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття його з реєстрації за адресою.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач та третя особа має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.К. Подобєд