Справа № 401/394/19; 2/401/27/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2020 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов мотивує тим, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі, окрім нього, зареєстрована його дочка ОСОБА_2 . Проте починаючи з 2015 року, тобто понад шість місяців, його дочка не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин. Теперішнє місце перебування доньки йому не відоме. Всі витрати за утримання квартири він несе самостійно з урахуванням її реєстрації. При цьому він позбавлений можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Зазначає, що вказану квартиру він отримав як інвалід та учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вважає, що відповідачка втратила право на користування зазначеною квартирою з підстав передбачених ст. 72 ЖК України, а саме внаслідок відсутності у ній понад встановлені строки.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пославшись на обставини та докази, що їх стверджують. Зокрема, зазначили, що відповідачка виїхала до міста Київ на постійне місце проживання. Останній раз він бачив її у 2015 році. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою він дочці не створював. Насильство до неї не застосовував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена, у відповідності до ст. 128 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 відповідачка отримала разом з батьком у 2009 році згідно рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 1353 та відповідного ордеру. Деякий час вони з батьком проживали у вказаній квартирі. Після того як батько зустрів жінку, яка стала його дружиною, її проживання у вказаній квартирі стало нестерпним із-за постійних п`янок, сварок та насильства щодо неї з боку батька. У зв`язку з цим вона була змушена залишати квартиру та шукати собі притулок. Інше житло у відповідачки відсутнє. Відповідачка намагалась ввійти до квартири, проте не змогла оскільки їй було відмовлено у доступі до житла.

Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які склалися між сторонами.

Судом встановлено, що позивачу видано ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 відповідно до рішення № 1353 від 17.12.2009 року. Склад сім`ї дві особи, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . (а.с. 8).

Згідно довідки про склад сім`ї, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована донька позивача ОСОБА_3 , 1994 року народження (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивачка 24.02.2018 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , та змінила прізвище на ОСОБА_5 .( а.с.64).

На підтвердження факту не проживання відповідачки ОСОБА_2 у квартирі позивачем надані такі докази:

- акт від 07.02.2019 року, складений позивачем ОСОБА_1 у присутності сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засвідчений директором КП "Житлосвіт 2012", ОСОБА_8 , у якому зазначено, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року.(а. с. 10).

- довідку, яка видана ОСОБА_9 , мешканцем квартири АДРЕСА_2 , без зазначення дати її складання, яка засвідчена директором КП "Житлосвіт 2012", ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року до теперішнього часу. (а.с.11)

- довідка, яка видана ОСОБА_7 , мешканцем квартири АДРЕСА_3 , без зазначення дати її складання, яка засвідчена директором КП "Житлосвіт 2012", ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року до теперішнього часу. (а.с.12)

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із змісту статей 71, 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Отже, предметом доказування у даних спірних правовідносинах є факт відсутності відповідача у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Аналізуючи зазначені письмові докази надані позивачем з точки зору їх належності та допустимості суд не бере їх до уваги як недопустимі з таких підстав.

Довідкою є документ інформаційного характеру, який містить опис та підтвердження юридичних та біографічних фактів і подій, пов`язаних з діяльністю окремих осіб, обставинами діяльності установ, організацій. Основними реквізитами довідки є, зокрема, дата та місце її складання, документи на підставі яких вона видана, підпис відповідальної особи тощо.

Акт - це офіційний документ, складений уповноваженою групою осіб, який підтверджує факти, події, вчинки, пов`язані з діяльністю установ, підприємств, організацій та окремих осіб. Обов`язковим реквізитом акту є гриф затвердження.

Надані позивачем письмові докази а саме акт від 07.02.2019 року та довідки видані фізичними особами ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , не містять необхідних реквізитів, складені не встановленими особами, підписи яких засвідчені директором КП "Житлосвіт 2012", ОСОБА_8 у той час коли відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником зазначеного підприємства є ОСОБА_10 , з 01.10.2017 року. (а.с.211-216)

За клопотанням позивача у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 , який повідомив, що є сусідом позивача ОСОБА_1 з яким одночасно отримували квартири. Він заходив до нього в гості, але дочки ОСОБА_1 у квартирі не бачив. Йому відомо, що дочка проживає у Києві.

За клопотанням відповідача допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_12 , яка є бабусею відповідачки та матір`ю позивача, суду повідомила, що двокімнатну квартиру отримав її син ОСОБА_1 з урахуванням житлової площі на дочку ОСОБА_17 . Коли її син почав проживати із співмешканкою, то внучка мусила залишити квартиру, оскільки проживання з батьком та його співмешканкою загрожувало її життю та здоров`ю. Її син та співмешканка зловживали алкоголем, вчиняли постійні сварки. Одного разу її син побив дочку у зв`язку з чим вона проходила лікування у неврологічному відділенні. Тоді вона та сусіди вмовили Аню, щоб вона не зверталась до поліції із заявою на батька. Її внучка не проживає у квартирі не з власної волі, а тому що проживання там становило їй загрозу.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що дійсно ОСОБА_18 виховувала її бабуся ОСОБА_12 з чоловіком. Коли позивач став проживати із жінкою, то у квартиру заселилися діти його співмешканки та квартиранти. У квартирі виникали постійні скандали. Аня хотіла проживати у квартирі, але не мала можливості.

Свідок ОСОБА_13 суду засвідчила, що позивач не займався вихованням своєї доньки ОСОБА_19 . Її виховувала та утримувала бабуся ОСОБА_12 . Особисто вона у цій квартирі не була, але їй відомо, що у квартирі проживали цигани, друзі позивача та його цивільна дружина. Зі слів Ані їй відомо, що вона не може потрапити до квартири, із-за перешкод, що вчиняє батько, а тому вимушена проживати в іншому місці. Їй відомо, що позивач побив свою дочку ОСОБА_20 у зв`язку з чим вона потрапила до лікарні. Вони пішли до неї у лікарню та вмовили, щоб вона не подавала заяву до поліції на свого батька.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що вона проживає у квартирі поверхом нижче від квартири позивача. Їй скаржилась Аня, що батько її ображає не допускає до квартири. У квартирі проживає позивач із жінкою та сином жінки. Вони постійно вчиняють скандали, гучно вмикають музику у нічний час, заводять мотоцикл у квартирі. У зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до поліції. Вона особисто бачила коли Аню забирала швидка. Потім вона дізналась, що у зв`язку з побиттям вона перебувала у неврологічному відділенні. Їй відомо, що Аня деякий час проживала з хлопцем у цій квартирі, а потім вони одружились. Вона говорила їй, що із задоволенням проживала б у квартирі, але не має змоги.

Свідок ОСОБА_21 підтвердила, що була свідком того, як батько кинув в Аню тарілкою та розбив голову. У квартирі було брудно, розбитий туалет, скрізь валялись пляшки. Зі слів Ані їй відомо, що вона хоче, але не може потрапити у квартиру, тому що батьком були замінені дверні замки. Повідомила, що останнім часом ОСОБА_1 перестав пити та навів лад у квартирі.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що дочку ОСОБА_1 виховувала бабуся ОСОБА_12 . У квартирі, де мешкає позивач, відбувались постійні п`янки. У зв`язку з чим викликали поліцію. Йому відомо, що позивач бив свою дочку ОСОБА_20 . Останній раз він бачив її приблизно 2-3 роки тому.

Судом досліджені виписки з медичної карти відповідачки, з яких вбачається, що у 2012 та 2013 році ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні Світловодської ЦРЛ з діагнозом струс головного мозку ( а.с. 136-149).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (справа «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, п. 41, від 02.12.2010).

«Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (справа «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, п. 42, від 02.12.2010).

Із змісту статей 71, 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд досліджує обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

У справах про визнання наймача або членів його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з врахуванням обставин справи та правил процесуального закону щодо оцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку доказам, які надані сторонами, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 без поважних причин понад шість місяців у квартирі, наймачем якої є її батько ОСОБА_1 А саме позивач не довів, що відповідач має інше постійне житло у зв`язку з чим втратила інтерес до житла у якому вона зареєстрована.

Разом з тим, суд вважає встановленими обставини щодо наявності поважних причин, із-за яких відповідачка не має можливості проживати у квартирі квартирою АДРЕСА_1 , які підтверджені взаємоузгодженими показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 .

Такими причинами є перешкоди, які вчиняє позивач ОСОБА_1 , а саме здійснення фізичного насильства над дочкою, створення негативних побутових умов у квартирі, заміна дверних замків, дозвіл на проживання у квартирі сторонніх осіб.

З огляду на викладене суд вважає, що на час ухвалення рішення відсутні умови за яких згідно закону особа може бути визнана такою, що втратила право користування житлом, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути віднесені за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2-ї групи.

На підставі викладеного та ст. 9, ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням а саме квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Світловодський міськрайонний суд у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення.

Повний текст рішення буде складено 3 лютого 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш