КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи 373/618/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/67/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Болотова Є.В.

розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області ухваленого 7 жовтня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Свояка Д.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 30488 грн 79 к. та судові витрати.

Посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного 19 лютого 2013 року між сторонами укладено кредитний договір. Банком надано ОСОБА_1 кредит на суму 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Крилова О.Л. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. При цьому вказувала, що відсутність підпису позичальника на умовах та правилах не свідчить про те, що вона не ознайомлена з ними та не означає про відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд ухвалив розглянути дану справу в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що про недоведеність АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обставин справи щодо наявності у ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №б/н від 19 лютого 2013 року на умовах та розмірах, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк відповідно до якої, вона отримала кредитні кошти.

Згідно інформації викладеній у вказаній заяві, ОСОБА_1 висловила свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, при цьому вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивач вказує, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодилась відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту, оскільки не містять підпису ОСОБА_1 про те, що вона ознайомлена саме з цими Умовами.

Позивач вказує, що відповідно до укладеного між сторонами договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Проте такі твердження скаржника є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено, що відповідач уклав договір кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на картку, оскільки із анкети-заяви не вбачається у графі бажаний ліміт кредитування зазначено та до дати ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не надано будь-яких інших документів, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитного ліміту.

При цьому суд оцінює критично наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки з нього не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Не зрозуміло на яких підставах позивачем нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом, сума якої є завищеною та неспівмірною із самою сумою кредиту. Крім того, розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів па ньому суду першої інстанції не надано.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційним судом не може прийматись до уваги надану позивачем разом із апеляційною скаргою виписку по особовому рахунку (а.с. 92-112), копію фото відповідача з карткою (а.с.89), довідки (а.с. 90-91), оскільки клопотання про приєднання нового доказу позивачем не заявлено, доказів неможливості подання виписки по кредитному рахунку відповідача до суду першої інстанції позивачем не було надано.

Посилання скаржника про неможливість подачі даних документів до суду першої інстанції, оскільки розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи, апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки позивач користується своїми процесуальними правами на власний розсуд, та суд не зобов`язаний самостійно збирати докази.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: