Справа № 463/7536/19
Провадження № 2/463/836/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вересень 2018 року у розмірі 11250,0 гривень; стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року, пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вересень 2018 року у розмірі 11250,0 гривень; стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 4173,0 гривень.

Справа поступила до суду 06.09.2019 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2019 року, ухваленим в заочному порядку, позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором № 22/2008ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року за вересень 2018 року у розмірі 11250,0 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором № 22/2008ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року за вересень 2018 року у розмірі 11250,0 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

24 грудня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2019 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27.12.2019 року, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху.

24 січня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву на усунення недоліків.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.02.2020 року, заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено, скасовано заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2019 року, справу призначено до судового розгляду на 31.03.2020 року.

В судове засідання 24.12.2020 року з`явився відповідач ОСОБА_1 , інші учасники процесу в судове засідання повторно не з`явилися, про засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, не повідомили суд про причини неявки.

В судовому засіданні з ініціативи суду поставлено на обговорення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив залишити позов без розгляду.

Заслухавши думку відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач 12.05.2020 року, 01.10.2020 року, 19.11.2020 року та 24.12.2020 року повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою, яка зазначена позивачем у позовній заяві, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав та не забезпечив явку свого представника в судове засідання (а.с.111, 131, 145).

Суд вважає за необхідне вказати на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, суд не вбачає жодних обставин, які перешкоджали позивачу з`явитися в судове засідання особисто або забезпечити явку свого представника та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Жодних підтверджуючих доказів про неможливість з`явитися позивачу в судове засідання, суду не представлено, явку представника не забезпечено та клопотання про відкладення розгляду справи не подано.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач повторно не з`явився у судове засідання 12.05.2020 року, 01.10.2020 року, 19.11.2020 року та 24.12.2020 року, про причини неявки не повідомив, зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування судового процесу, тому суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.223, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Суддя Грицко Р.Р.