Провадження № 2-з/263/63/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року до суду ОСОБА_1 було подано позовну заяву до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про виключення майна з акту опису та скасування арешту майна.

Разом з позовною заявою позивачем було подано письмову заяву про забезпечення позову, в якій остання просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 , до набрання законної сили рішенням за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль та виключення майна з акту опису і арешту майна; передати їй на відповідальне зберігання вказаний автомобіль до набрання рішенням законної сили.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль та виключення майна з акту опису і арешту майна. З автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що 11.11.2020 старшим виконавцем Центрального відділу ДВС м. Маріуполь була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою подальшої реалізації автомобіля. Реалізація автомобіля призведе до порушення її права власності як фактичного власника автомобіля та прав особи, яка придбає автомобіль з публічних торгів. Також, продаж зазначеного майна зробить неможливим виконання судового рішення про визнання права власності автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 . Тому з метою захисту її прав заявник просила забезпечити позов, який подано до суду.

Ухвалою суду від 02.12.2020 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з необхідністю сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру про скасування арешту майна в розмірі, відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір», а також визначитись з належним відповідачем за даною вимогою та уточнити позовні вимоги, зазначити коли, та на якій підставі накладено арешт на спірне майно, зазначити ким саме прийнято рішення про накладення арешту на майно. Надано позивачеві час для усунення недоліків.

Також 02.12.2020 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у зв`язку з тим, що заявником ОСОБА_1 не визначено коло належних відповідачів, не вказані підстави винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою подальшої реалізації автомобіля, суд не може встановити чи не будуть порушені інтереси інших осіб у зв`язку із застуванням заходів забезпечення позову.

16.12.2020 до суду на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла квитанція про сплату судового збору та уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту.

Зі змісту вказаної позовної заяви вбачається, що позивач самостійно визначилася з колом осіб у справі, зокрема, відповідачем, третіми особами, та наполягала на розгляді позову саме до відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18.12.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

22.12.2020 ОСОБА_1 знов звернулася до суду із заявою про забезпечення позову з аналогічними вимогами, викладеними у попередній заяві про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначила, що 24.02.2020 державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 61352936 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини від доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2019 та до повноліття дитини. 05.03.2020 державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника № 61352936. 29.10.3030 державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна по виконавчому провадженню № 61352936. Заявник зазначає, що автомобіль фактично належить їй, оскільки був придбаний для неї на її особисті кошти, але свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано на ім`я її сина ОСОБА_2 . ОСОБА_3 є стягувачем аліментів по вказаному виконавчому провадженню, тому вона залучена у якості третьої особи. З автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що 11.11.2020 старшим виконавцем Центрального відділу ДВС м. Маріуполь була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою подальшої реалізації автомобіля. Реалізація автомобіля призведе до порушення її права власності як фактичного власника автомобіля та прав особи, яка придбає автомобіль з публічних торгів. Також, продаж зазначеного майна зробить неможливим виконання судового рішення про визнання права власності автомобіля MITSUBISHI LANSER 2007 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 . Вказує, що автомобіль зберігається на штрафному майданчику, який є платним та нарахування плати за зберігання призводить до порушення її майнових прав. Тому з метою захисту її прав заявник просила забезпечити позов, який подано до суду.

Суд розглянув заяву у відсутність заявника в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви з додатками, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до приписів ст. 153 ЦПК України суд, під час прийняття рішення про забезпечення позову, зобов`язаний враховувати інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до Постанови №5 від 03.06.2016 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у справі про визнання права власності на автомобіль та скасування арешту майна, як відповідач має залучатися боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо. Згідно з п. 5 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються задля того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, оскільки із заяви вбачається, що арешт на майно боржника накладено в інтересах третьої особи ОСОБА_3 , у зв`язку із застуванням заходів забезпечення позову будуть порушені її інтереси, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до вимог ч.2 ст.261 ЦПК України.

Суддя О.М.Томілін