Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1798/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2020 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельн ицької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Басистої Т.В.,

справа № 677/1798/18,

сторони у справі:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

вимоги позивача стягнення заборгованості,

представник відповідача Нікітюк П. ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 01.11.2018 звернувся до суду із позовом у якому зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 11.07.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 2600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Згідно п. 1.1.7.12 Договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Обов`язки, передбачені договором, ОСОБА_1 не виконує, тому станом на 31.07.2018 має заборгованість в розмірі 116297 грн 13 коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 3032 грн 19 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 11.07.2011 по 31.01.2018 в сумі 113264 грн 94 коп.

Покликаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути на його користь вказані суми з відповідачки.

У відзиві на позов відповідачка заперечила проти його задоволення, позовні вимоги не визнала. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.07.2011, яка додана до позовної заяви, не підтверджує надання їй кредитного ліміту в сумі 2600 грн та подальше його збільшення, а також існування у неї боргу перед банком, оскільки не містить будь-яких істотних умов для кредитного зобов`язання, зокрема: розмір кредитного ліміту, умова по надання конкретної суми, умова про обов`язок повернення коштів, дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти. Крім того, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.07.2011 не підтверджує факт ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять будь-яких реквізитів, а також її підпису про ознайомлення з ними. Зазначає про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору з нею позивач дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Більше того, розрахунок заборгованості не є доказом існування кредитної заборгованості. Первинних облікових бухгалтерських документів, що підтверджують існування кредитної заборгованості позивачем не надано. На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Крім того, у заяві просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача та відмовити у позові, оскільки останнє погашення кредитної заборгованості відбулось 13.06.2014, тобто з наступного місяця, в який мав би мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом. Тому позивач пропустив строк звернення до суду.

У судовому засіданні представник відповідачки визнав отримання відповідачкою від позивача 2600 грн кредитних коштів. У задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав наведених у відзиві на позов підстав. Просив застосувати строк позовної давності.

Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідачка разом із відзивом на позов подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

27.12.2018 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27.09.2019 ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області скасовано заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11.03.2019 у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

11.07.2011 ОСОБА_1 уклала із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір у вигляді підписаної сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і отримала 2600 грн кредиту.

В судовому засіданні вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються представником .

Крім цього, факт звернення відповідача до банку підтверджується копіями анкети-заяви та паспорта на ім`я ОСОБА_1 , довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 , згідно якої кредитний ліміт становить 2600 грн.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Разом із позовною заявою, крім згаданих копій анкети-заяви, паспорта на ім`я ОСОБА_1 позивач подав до суду такі документи: довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», яка не містить підпису відповідачки, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.07.2018, Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить підпису відповідачки про ознайомлення саме з цією редакцією названого документа; копію довіреності представника банку; копію відомостей з ЄДРПОУ; копію банківської ліцензії; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; витяг із статуту акціонерного товариства комерційного банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Повна версія Умов, Правил і Тарифів надання банківських послуг розміщена на сайті банку https://privatbank.ua.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_1 ).

V. Оцінка суду

Позивач зазначав, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 уклала з позивачем кредитний договір.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на момент підписання анкети-заяви) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний детально поінформувати споживача у письмовій формі про усі умови кредитування.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У цьому випадку умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив позивач АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17-ц).

У анкеті-заяві від 11.07.2011 процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про строки повернення коштів і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Водночас, представник відповідачки визнав, що відповідачка зверталася до банку і отримала кредит у сумі 2600 грн.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням визнання відповідачем факту звернення до банку і отримання кредиту, суд визнає обґрунтованим заявлену позивачем суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2600 грн, яка узгоджується із встановленою сумою кредитного ліміту.

Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучені до позовної заяви Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку засвідчені лише підписом працівника позивача. Підпис відповідачки про ознайомлення саме з цими умовами відступній. Витяг з Тарифів позивачем не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав жодних доказів того, що саме наявний в матеріалах справи Витяг з Умов та Правил мала на увазі відповідачка, ознайомилася і погодилася саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. У судовому засіданні представник відповідачки ці Умови та Правила не визнав. Тому суд позбавлений можливості визначити, чи вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили наведені АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві умови, зокрема, щодо строку дії договору, можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Вирішуючи цей спір суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17-ц). Так, Велика Палата зазначила, що роздруківки із сайту позивача Умов та Правил, Тарифів належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У згаданій справі Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору із споживачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви) щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок, на думку Великої Палати, не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Згадані Великою Палатою вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяли і на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_1 . Тому суд вважає за можливе у цій справі зробити аналогічний висновок про те, що ОСОБА_1 не узгодила із АТ КБ «ПриватБанк» умови щодо нарахування відсотків та строку повернення кредиту.

Щодо заяви відповідачки про застосування позовної давності суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Із положень ч. ч. 1, 5 ст. 261ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч. ч. 3, 4 ст. 267ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Із встановлених вище обставин слідує, що строк виконання зобов`язання в даному випадку не був встановлений, а тому Банк звернувся до суду з вимогою до боржника в межах позовної давності, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак кошти фактично отримані та не повернуті, зважаючи на норму ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів. Саме така правова позиція висловлена у згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц).

Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за процентами, оскільки банк просив стягнути з відповідача саме договірні проценти, а такі умови договору суд визнав неузгодженими. Доведеним є лише розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 2600 грн.

Відтак, позов АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача лише 2600 грн заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні інших вимог - відмовити.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 . абз. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 39,29 грн; з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 3308,73 грн, понесені відповідачкою на надання професійної правничої допомоги адвоката та по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 137, 141, 264-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 11.07.2011 року в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 39 (тридцять дев`ять) гривень 29 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3308 (три тисячі триста вісім) гривень 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 04.02.2020.

Суддя Р. В. Вознюк