Справа № 712/9467/19
Провадження № 6/712/33/20
У Х В А Л А

15 січня 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкас Пересунько Я.В., розглянувши матеріали справи за скарогою ОСОБА_1 від 10 січня 2020 року на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню повністю постанови державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Тетяни Миколаївни від 18 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60894181, від 18 грудня 2019 року про стягнення виконавчого збору та від 18 грудня 2019 року про стягнення витрат виконавчого провадження.

Порядок розгляду скарг на дії та/або бездіяльність державного чи приватного виконавця врегульовано положеннями ст. ст. 447-453 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у скарзі заявник може просити: визнати дії/бездіяльність державного чи приватного виконавця незаконними, у зв`язку з чим скасувати конкретні постанови такого виконавця.

Водночас формулювання вимог скарги «визнати виконавчі документи Соснівського відділу ДВС (у виді постанови державного виконавця) такими, що не підлягають виконанню повністю» - не відповідають положенням ЦПК України, оскільки постанови державного виконавця є не виконавчими документами, а процесуальними рішенням державного виконавця, які можуть бути скасовані в судовому порядку.

Увагу заявника необхідно також звернути на наступне.

За нормами статі 2 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII(далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно із частиною другою статі 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору чи витрат виконавчого провадження - підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Вказане відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц).

Таким чином, заявнику необхідно усунути недоліки та подати уточнену скаргу на дії/бездіяльність державного виконавця, яка б відповідала вимогам чинного законодавства, а також надати копію скарги для стягувача та державного виконавця.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 від 10 січня 2020 року на дії державного виконавця залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків поданої ним скарги протягом п`яти робочих днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги у встановлений судом строк скаргу буде повернуто заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.В. Пересунько