УХВАЛА

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 372/2529/15-ц

провадження № 61-15980св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Обухівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Київській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заява ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - Обухівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Київській області, про визнання порушеним права власності, витребування земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2 , 3 квітня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки купив у ОСОБА_7 , від імені якого діяла його мати ОСОБА_8 , земельну ділянку площею 0,12 га у Садівницькому товаристві «Роздолля» (далі - СТ «Роздолля») на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

10 червня 2002 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-КВ № 000933, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2390.

Позивачі зазначали, що 19 січня 2013 року стало відомо про продаж належної ОСОБА_1 земельної ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За фактом незаконного заволодіння земельною ділянкою 21 січня 2013 року

ОСОБА_1 подав заяви до Шевченківського РВ ГУ МВС України у місті Києві та Обухівського РВ ГУ МВС України у Київській області, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою

статті 190 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням встановлено, що земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , володіють відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які розпочали роботи на спірній земельній ділянці шляхом розчищення її під будівництво і знищення майна позивачів.

Позивачі вважали, що порушене право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає поновленню, а спірна земельна ділянка має бути витребувана на його користь із володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі статей 387, 388 ЦК України.

Також позивачі зазначали, що порушене право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає поновленню шляхом зобов`язання Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Крім того, позивачі зазначали, що внаслідок неправомірних дій відповідачів їм завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивачі протягом тривалого часу не можуть розпорядитися своєю земельною ділянкою. У травні 2014 року відповідачі зруйнували на спірній земельній ділянці недобудований цегляний будинок і знищили фруктовий сад, внаслідок чого позивачі, які є особами похилого віку, позбавлені можливості належним чином відновити земельну ділянку до стану, який передував діям відповідачів.

За таких обставин просили визнати порушеним право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:065:0130, розташовану в СТ «Роздолля» Обухівського району Київської області, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 3 квітня 2002 року, зареєстрованого в Українській міській раді за № 1с-252, та державного акта на право приватної власності на землю

серії ІІІ-КВ № 000933, виданого 10 червня 2002 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2390; витребувати на користь ОСОБА_1 із володіння ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 вказану земельну ділянку; зобов`язати Реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку; стягнути солідарно з відповідачів 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 22 березня 2016 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Витребувано із володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:065:0130, яка розташована на території Української міської ради СТ «Роздолля» Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю

від 10 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2390.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання порушеним права власності на земельну ділянку скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Визнано порушеним право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану у СТ «Роздолля» Обухівського району Київської області, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 3 квітня 2002 року, зареєстрованого в Українській міській раді за № 492, та державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000933, виданого 10 червня 2002 року і зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2390.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року відхилено касаційні скарги

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 . Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2016 року у частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року залишено без змін.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просили вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення із ОСОБА_4 і ОСОБА_11 недоплаченого судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про заява ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня

2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Тлумачення статті 270 ЦПК України свідчить, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ судового рішення по суті спору у справі не ухвалював, а за результатами розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року, постановив ухвалу від 16 серпня 2017 року, якою залишив рішення суду першої інстанцій у частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

За таких обставин підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 і

ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Обухівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Київській області, про визнання порушеним права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов