ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/2168/18

Головуючий у першій інстанції Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1359/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Бивалькевич Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року у справі за заявою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою,

заінтересована особа Відділ державної реєстрації Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області,

дата та місце складання повного тексту рішення: 19 квітня 2019 року, м. Новгород-Сіверський,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовувало тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з будинку площею 70,5 кв. м., літньої кухні, площею 24 кв.м. та погрібу, площею 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємців за законом та за заповітом у померлого немає, відповідно на даний час є всі підстави для визнання цієї спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року заяву Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Спадщину ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої входить: будинок площею 70,5 кв. м., літня кухня, площею 24 кв.м. та погріб, площею 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення заявлених Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області вимог та визнаючи відумерлою зазначену спадщину і передаючи її у власність територіальної громади, виходив із того, що згідно наданих доказів, ОСОБА_2 на день смерті проживав сам і після смерті останнього ніхто заяв про прийняття його спадщини не подавав, а тому викладене свідчить про відсутність у ОСОБА_2 спадкоємців як за заповітом так і за законом, що є достатньою підставою для визнання спадщини відумерлою відповідно до положень ст. 1277 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 до участі у розгляді справи залучений не був, рішенням суду були порушені його права та інтереси. Вказує, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 він зареєстрований та проживає, при цьому є внуком власника будинку, ОСОБА_2 . Вважає, що після смерті діда спадщину прийняв його батько, ОСОБА_3 , а після смерті батька спадщину прийняв він, в порядку, що існував згідно з законодавством, станом на час відкриття спадщини, тобто шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме розглянув справу, застосувавши положення ст. 1277 ЦК України, яка до спірних правовідносин не застосовується. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією повідомлення Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану №41.6-34/314/15.13 від 25.04.2018 року (а.с.3).

Останній був власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ), що підтверджується копією довідки КП «Новгород-Сіверське МБТІ» №5 від 29.01.2018 року, копією висновку про реєстрацію домоволодіння та копією технічної документації на будинок (а.с. 5-14).

Згідно протоколу №12 засідання виконкому Новгород-Сіверської міської ради депутатів трудящих від 08.07.1977 року, було прийнято рішення про зміну адрес, внаслідок чого адреса АДРЕСА_3 (а.с.15-18).

Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру №52210106 від 08.06.2018 року та повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області №1658/01-17 від 20.03.2019 року, спадкова справа до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Новгород-Сіверською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.4, 33).

Як вбачається з повідомлення Відділу державної реєстрації Новгород-Сіверської міської ради, інформація стосовно зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня та згідно реєстру територіальної громади за вищевказаною адресою інформація відсутня (а.с.19).

Згідно акту обстеження від 23.06.2017 року, комісія у складі начальника відділу ЖКГ міської ради Сергієнка В.М, головного спеціаліста відділу ЖКГ міської ради Гончарова О.В., головного спеціаліста апарату міської ради, архітектора міста Новгород-Сіверської міської ради Сердюка О.В. та акту обстеження від 03.04.2019 року проведеного депутатом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, провели обстеження будинку за адресою АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено, що на прибудинковій території будинку розташовані літня кухня та погріб. У будинку тривалий час не проживають, ніхто не користується та прибудинкова територія поросла заростями трави та клену (а.с.21,36).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року .

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.

У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК Української РСР.

Тобто, правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу): якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви в даній справі, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

Крім того, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Взявши до уваги інформаційну довідку зі спадкової спадкового реєстру та повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області №1658/01-17 від 20.03.2019 року щодо не оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , суд дійшов передчасного висновку, що зазначене свідчить про відсутність заповіту та неприйняття спадщини спадкоємцями за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справ посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи те, що апелянт не був залучений судом першої інстанції до участі у розгляді справи, що позбавило його можливості подати докази суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції досліджуються докази, надані апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть №35 від 01.03.1991 року.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини не звертався, однак, у відповідності до ст.549 ЦК УРСР вважається таким, що фактично прийняв спадщину, так як він вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав і прописаний за вказаною адресою з 1996 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1289 (а.с. 48), а фактично проживав там з народження.

Вказані обставини справи суд першої інстанції не встановив, наведені вище норми матеріального права не застосував, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення заяви Новгород-Сіверської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права відповідно до статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За викладених обставин, ухвалене судом рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, що є підставою для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог із викладених у мотивувальній частині підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.12.2020 року.

Головуючий: Судді: