Справа №266/4740/17
Провадження№ 4-с/266/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пантелєєв Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заявника ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого майна, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Заявником ОСОБА_1 також подано клопотання про зупинення реалізації арештованого майна, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 до завершення розгляду скарги по суті.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що реалізація вказаного майна до розгляду скарги по суті порушить його права та законні інтереси, як власника майна, на яке звертається стягнення за виконавчим документом, тому просить зупинити торги з реалізації належного йому майна, призначені на 11.02.2020 року до розгляду скарги по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, заявник в своєму клопотанні просить суд на час розгляду скарги зупинити реалізацію належного йому нерухомого майна майна. Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Відповідно до вимог ст.ст.149, 150 ЦПК України містяться положення щодо підстав та видів забезпечення позову. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно п.6 до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено можливість зупинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Але при цьому заявник у скарзі просить зупинити реалізацію арештованого майна та при цьому зазначає, що державним виконавцем не перевірено наявність у нього іншого майна на яке може бути звернуто стягнення.

При цьому суд зазначає, що заявник не надав суду доказів відсутності в нього іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії виконавця шляхом зупинення реалізації майна, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 149-150, 353 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про зупинення на час розгляду скарги реалізації арештованого майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 07.02.2020 року.

Суддя Д.Г. Пантелєєв