ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року

м. Харків

Справа № 641/6686/19

Провадження № 22-ц/818/1364/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П.

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року, постановлену суддею Григор`євим Б.П., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 про роз`єднання позовних вимог було задоволено. Роз`єднані позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, виділивши в самостійне провадження позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Дзержинському районному суду м. Харкова.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про передачу справу на розгляду Дзержинському районному суду м. Харкова, суд першої інстанції виходив з того, що після виділення в самостійне провадження позовної вимоги про розірвання шлюбу, матеріали були передані до канцелярії Комінтернівського районного суду м. Харкова. Справа була зареєстрована та їй присвоєно новий номер 641/6686/19, провадження 2/641/2035/2019 та згідно протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду справа розподілена на суддю Григор`єва Б.П., однак в даному випадку після роз`єднання позовів стало з`ясовано, що справа про розірвання шлюбу не підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Отже, після виділення в самостійне провадження суду на розгляд надійшла нова судова справа, якій було присвоєно новий номер та нове провадження.

Таким чином, розглядувана справа не є тією ж самою справою, прийнятою судом до свого провадження з додержанням правил підсудності і не є справою, яка в процесі розгляду стала підсудною іншому суду, тому вона не може бути розглянута Комінтернівським районним судом м. Харкова та її необхідно надіслати за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова після набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Статтею 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність.

Так, частина 1 вказаною статті передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Матеріали справи свідчать, що первісно ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Позов було пред`явлено за правилами ч.1 ст.30 ЦЙПК України тобто за місцем знаходження основної частини нерухомого майна, що знаходиться на території юрисдикція якої відноситься до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У подальшому ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, виділено в самостійне провадження позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказана ухвалу в установленому законом порядку не скасована та є чинною.

Після виділення в самостійне провадження позовної вимоги про розірвання шлюбу, матеріали були передані до канцелярії Комінтернівського районного суду м. Харкова. Справа була зареєстрована та їй присвоєно новий №641/6686/19, провадження №2/641/2035/2019 та згідно протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду справа розподілена на суддю Григор`єва Б.П.

Ухвалою цього ж суду від 27 серпня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу прийнято до свого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка надійшла до суду вже після виділення в самостійне провадження не є тією ж самою справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, прийнятою судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, оскільки після виділення в самостійне провадження їй було присвоєно новий номер та нове провадження, а тому вона не може бути розглянута Комінтернівським районним судом м. Харкова на підставі ч.2 ст. 31 ЦПК України, оскільки суд повинен вирішити питання про її підсудність.

З урахуванням того, що у даній справі розглядається позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, правила виключною підсудності на нього не розповсюджуються, а тому він повинен розглядатися за правилами статтею 27 ЦПК України тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Доказів того, що на утриманні позивача перебувають малолітні або неповнолітні діти або те, що він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, позивачем не надано.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського (Дзержинського) району м. Харкова.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дана справа повинна розглядатися Дзержинським районним судом м. Харкова.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко