04.02.2020 227/4754/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Овчиннікова Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільської міської ради Донецької області (далі - відповідач), в якому просить: встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на момент смерті свого батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , сумісно з ним проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте фактично на момент смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав за адресою АДРЕСА_3 . Разом з батьком проживав з тих підстав, що останнім часом батько хворів та потребував сторонньої допомоги. Встановлення вказаного факту необхідно позивача для переоформлення прав наймача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що ОСОБА_4 було видано 02.11.1995 року ордер № 137 про надання житлової площі за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому на підставі рішення суду від 14.09.2007 року було переукладено з ОСОБА_4 договір найму на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_5 . Після розлучення подружжя ОСОБА_5 розділили та врегулювали право користування найманим майном. На даний час квартира не приватизована, в квартирі ніхто не зареєстрований, наявна заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Позивач на даний час та на момент смерті батька зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , тому підстави для задоволення позову відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що проживає за адресою АДРЕСА_6 , є сусідом позивача та довгий час був знайомий його батька ОСОБА_4 , який перед смертю почав хворіти та його доглядом займався син, який проживав разом з ним в кв. АДРЕСА_7 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 був її рідним сином, він як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС має погане здоров`я, часто хворів, проходив обстеження. Наприкінці 2017 року стан здоров`я сина різко погіршився, його доглядом займався онук - ОСОБА_1 , він почав з ним разом проживати, замінив опалення в квартирі, шпалери.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справ та дослідивши наявні в ній докази, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.01.2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.01.1989 року встановлено, що батьком позивача зазначено ОСОБА_4 .

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.09.2019 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надано медичну документацію на підтвердження стану здоров`я, періодів перебування на лікуванні в медичних установах, рекомендації лікарів. ОСОБА_4 був учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням від 18.02.2014 року.

Відповідно до наданої довідки встановлено, що ОСОБА_4 було видано ордер № 137 від 02.11.1995 року про надання житлової площі за адресою АДРЕСА_8 . За вказаною адресою він був зареєстрований з 09.10.2007 року. Право власності на вказану квартиру не зареєстроване, ніхто не прописаний.

Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2007 року вирішено змінити договір найму жилого приміщення та зобов`язано Добропільську службу єдиного замовника укласти з ОСОБА_4 договір найму жилого приміщення на квартиру АДРЕСА_5 та відкрити на ОСОБА_4 особовий рахунок на вищевказану квартиру жилою площею 27,34 кв.м.

Відповідно до акту від 09.10.2019 року № 384 затвердженого директором ПП «ДРЕС «Південний» встановлено, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 з ним спільно проживав ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту № 383 мається заборгованість зі сплати квартплати в розмірі 9370,68 грн.

Згідно ст. 2, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до норм ч. 1-2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є вчинення дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - відповідним підприємством, установою, організацією, та наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім`ї.

За статтею 65 зазначеного кодексу особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщення. А керуючись вимогами статті 106 цього кодексу повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку.

Така правова норма кореспондується з частинами першою і другою статті 824 ЦК України, відповідно до яких на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найма жилого приміщення може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть бути усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що наявність або відсутність прописки не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, котра там мешкала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у позивача відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту спільного проживання із батьком однією сім`єю певний час до смерті останнього.

На підставі пояснень учасників по справі, показів свідків та наданих суду письмових доказів, у їх сукупності, в судовому засіданні було доведено факт спільного проживання позивача із батьком до часу смерті останнього - 20 вересня 2019 року. Від встановлення цього факту у позивача виникає право на переведення на нього в порядку, передбаченому статтею 106 ЖК України прав та обов`язків наймача житлового приміщення, у якому проживав померлий член сім,ї (батько - ОСОБА_4 ).

Керуючись ст.ст. 3-15, 76, 82, 206, 211, 247,258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на момент смерті свого батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 сумісно з ним проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Добропільської міської ради Донецької області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2020 р.

Суддя А.О.Кошля

04.02.2020