Єдиний унікальний номер справи 362/3163/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до депутата Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області ОСОБА_1 , Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив про те, що в листопаді 2019 року на офіційній Інтернет-сторінці Глевахівської селищної громади в соціальній мережі Facebook зі свого особистого акаунту відповідач ОСОБА_1 розмістив статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (посилання на публікацію - ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Ту саму статтю ОСОБА_1 також розмістив на його персональному каналі в YouTube, що є надзвичайно популярним відеохостингом, який надає послуги розміщення відеоматеріалів (посилання на публікацію ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач стверджує, що за допомогою вказаних статей ОСОБА_1 розповсюдив недостовірну інформацію в мережі Інтернет щодо нього, чим грубо порушив його немайнові права та інтереси. Поширену відповідачем інформацію позивач вважає недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, оскільки жодних доказів правдивості викладених тверджень у статті не наведено. Вказуючи на те, що у своїй публікації автор необґрунтовано, безпідставно і привселюдно стверджує про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, позивач стверджує, що поширена про нього інформація є негативною, недостовірною, ганьбить його честь й завдає непоправної шкоди діловій репутації. Вказане позивач визначив як стресову ситуацію, що психологічно травмує (здатна спричинити страждання) та спричиняє йому моральну шкоду. На підставі наведеного просив визнати недостовірними і такими, що принижують честь, гідність та його ділову репутацію відомості, опубліковані ОСОБА_1 у статті від 16.11.2019 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на офіційній Інтернет-сторінці Глевахівської селищної громади в соціальній мережі Facebook та його персональному YouTube-каналі, зобов`язати ОСОБА_1 у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про нього у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом опублікування на офіційній Інтернет-сторінці Глевахівської селищної громади в соціальній мережі Facebook та YouTube-каналі статті із її спростуванням, зобов`язати Глевахівську селищну раду Васильківського району Київської області розмістити вищевказане спростування на офіційній Інтернет-сторінці Глевахівської селищної ради в соціальній мережі Facebook та стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 35 000 гривень.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 року вищезазначений позов задоволено частково. Зокрема, судом було визнано недостовірною і такою, що порочить гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_2 вищевказану інформацію, поширену ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати набрання законної сили судового рішення за власний рахунок спростувати вищезазначену інформацію шляхом розміщення в мережі Інтернет на інтернет-сторінці Глевахівської селищної громади в соціальній мережі FaсеЬоок відповідного повідомлення, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та 2 942, 80 грн. судових витрат, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що судом не взято до уваги доводи відповідача, які належно обґрунтовують підстави для відмови у задоволенні даного позову. При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав доводи апелянта неналежними, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні скарги а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків:

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції були належним чином встановлені та оцінені усі обставини справи, відтак підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Свою незгоду з ухваленим рішенням апелянт обґрунтовував насамперед тим, що розгляд справи в порушення вимог процесуального закону проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в той час справа мала бути розглянута в засіданні за участю сторін. З такою позицією апелянта колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Розгляд справ в порядку спрощеного позовного провадження передбачений главою 10 розділу ІІІ ЦПК України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Зокрема в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини (ч. 4 ст. 274 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що вона не може бути віднесена до переліку справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження. За таких умов суд першої інстанції мав право призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи відповідач подав до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Таке клопотання було обґрунтовано великим значенням справи для відповідача та можливістю проведення експертизи та допиту свідків. Дане клопотання було розглянуте судом, за результатами розгляду якого ухвалою суду від 25 серпня 2020 року в його задоволенні було відмовлено. При цьому у вказаній ухвалі суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик заявлених відповідачем свідків, аргументувавши таку свою позицію неможливістю встановлення тих обставин, які відповідач зазначив в якості мети допиту таких свідків, за допомогою заявлених способів доказування. Окремо в своїй ухвалі суд зазначив про можливість заявлення сторонами клопотань, які на їх думку суд має розглянути навіть при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження. Колегія суддів погоджується із такою позицією суду, вважаючи її обґрунтованою. При цьому колегія суддів зважає і на те, що розгляд апеляційної скарги проводився в судовому засіданні з викликом сторін і апелянт, вважаючи своє право на доказування порушеним, мав можливість клопотати перед судом щодо дослідження певних доказів по справі, в той же час такого клопотання до апеляційного суду заявлено не було. За таких умов апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути визнанні обґрунтованими.

Не вбачає колегія суддів і порушень встановленої законом процедури щодо відкриття провадження в даній справі. Позовна заява була залишена без руху у зв`язку з наявними в ній недоліками. На виконання вимог ухвали суду позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву (як того і вимагав суд першої інстанції), яка і була розглянута судом. Порушення вимог процесуального закону з цього приводу колегія суддів не вбачає.

Не може погодитися колегія суддів апеляційного суду і з доводами апелянта щодо невірного вирішення справи по суті спору.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що розповсюдженні відповідачем висловлювання за своїм характером та змістом є повідомленням про факти і не можуть бути визнанні оцінюючими судженнями, з чим в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду. Зокрема, відповідач в розповсюдженій інформації прямо зазначає про вчинення позивачем злочину, застосувавши при цьому юридичну конструкцію: «дії, що містять ознаки злочину, зокрема підробку фінансових документів». Характер розповсюдженої інформації не дозволяє вважати її суб`єктивною оцінкою автора, а є повідомленням про конкретний факт - підробку фінансових документів. За таких умов, зважаючи на те, що відповідно до ст.29 Конституції України жодна особа не може бути визнана винною у вчиненні злочину окрім як за вироком суду, який в даному випадку на час розгляду даної справи відсутній, суд першої інстанції цілком обґрунтовано оцінив розповсюджену інформацію як недостовірну та таку, що порушує особисті права позивача.

Не вбачає колегія суддів й інших порушень в оскаржуваному рішенні про які зазначає апелянт, зокрема і виходу за межі позовних вимог та порушень законодавства про телекомунікації, оскільки позов було задоволено по відношенню до автора розповсюдженої інформації у відповідності до встановленої законом процедури та порядку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько