РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа: ОСОБА_3 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 однією сім`єю в АДРЕСА_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 Заповіту він не залишив, а тому відкрилася спадщина за законом. ОСОБА_5 був одиноким і спадкоємців, коло яких передбачене статтями 529, 530 ЦК УРСР, немає. В даному випадку спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 не була прийнята ніким зі спадкоємців у строк до 01 січня 2004 року. Однак, її матір ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживали однією сім`єю із 1973 року до часу відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_1 . У них був спільний побут, майно, сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, спільні друзі. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 і заявник є єдиною спадкоємицею після смерті матері, яка у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Також заявник вказує, що її матір фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , однак не оформила своїх спадкових прав, і їй у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері. Тому з метою прийняття спадщини необхідно встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву з підстав у ній наведених, просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте 10 січня 2020 року на адресу суду надіслав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Заявником та її представником було заявлено клопотання про виклик і допит свідка, яке судом задоволено.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що слідує з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

За життя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло був співвласником на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5а).

Згідно постанови Другої рівненської державної нотаріальної контори від 05 грудня 2019 року №1615/02-14 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок з померлою ОСОБА_4 (а.с.5).

Свідок ОСОБА_9 , яка є родичем заявника, в судовому засіданні вказала, що їй відомо про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті останнього.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За пунктами 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Аналогічно Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-138цс13 дійшов правового висновку, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Враховуючи, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилася спадщина - ІНФОРМАЦІЯ_1, строк для прийняття якої закінчився 01 червня 1994 року, до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР.

Тому, у даному випадку до спірних правовідносин, зокрема в частині віднесення ОСОБА_4 до кола спадкоємців, підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 року, Розділ VII «Спадкове право» якого передбачає лише дві черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Заявник, посилаючись на положення норм ЦК України, вказує, що її матір ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги. І, встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини.

Проте, з огляду на викладені вище положення закону, ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 .

Окрім того, положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю, Цивільного Кодексу УРСР не було передбачено можливості встановлення факту проживання осіб однією сім`єю.

Оскільки встановлення даного юридичного факту не наділить ОСОБА_1 правом на спадкування після ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та жодним чином не вказуватиме на можливість оформлення нею спадщини після смерті вказаних осіб, тобто не матиме юридичне значення, суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Керуючись статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 273, 293, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя О.О. Першко