Ухвала

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 754/9014/19

провадження № 61-17463ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту порушення вимог законодавства, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, розірвання договору, визначення місця проживання дітей; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Під час розгляду цієї справи ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 22 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф. І., зареєстрований у реєстрі за № 434. Узадоволенні інших вимог первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що між сторонами мають місце особисті конфліктні відносини щодо спілкування та зустрічей матері з дітьми, що визначено умовами договору від 20 лютого 2019 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, укладеного між сторонами у цій справі.

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 10 грудня 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку та розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Судові рішення, які оскаржує заявник свідчить про існування первісних та зустрічних вимог немайнового характеру.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, з заявника посиланням на те, що вона звертається до суду як законний представник з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи вище викладене, від сплати судового збору звільняються заявники лише у справах за їх позовами.

Як убачається зі змісту касаційної скарги заявник не погоджуються із судовими рішеннями, які прийнято за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів.

Отже, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за вимогами первісного позову щодо встановлення факту порушення вимог законодавства, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, розірвання договору, визначення місця проживання дітей, однак не звільняється за вимогами зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними.

Відтак, ураховуючи предмет позову у цій справі заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, що визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 1 921 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми, таким чином (768 грн 40 коп.*2*200%=3 073 грн 60 коп.).

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 073 грн 60 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян