Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-3062/2010 (755/2100/19)

провадження №61-18283ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза Віктора Павловича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивованою тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2008 року № CL-005/133/2008.

05 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе вимоги за кредитними договорами.

26 вересня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу № 4-09/18, відповідно до якого заявник набув право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № CL-005/133/2008 від 28 травня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, відбулася заміна кредитора у зобов`язані, зокрема ТОВ «Вердикт Капітал» стало новим кредитором у правовідносинах з боржником та отримало право грошової вимоги за рішенням суду.

На підставі викладеного, заявник просив суд замінити вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» з виконання рішення суду у справі № 2-3062/2010.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, заяву задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-3062/2010 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Судові рішення мотивовано тим, що оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі укладеного з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору факторингу набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором, яка стягнута відповідним рішення суду, що набрало законної сили, стягувач у виконавчому провадженні має бути замінений на особу, яка є його правонаступником.

У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза В. П. на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки вказана заміна можлива лише в межах виконавчого провадження, яке було завершено постановою державного виконавця від 09 грудня 2016 року.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів, убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 (провадження № 61?12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу 26 вересня 2018 року № 4-09/18, відповідно до якого заявник набув право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 28 травня 2008 року № CL-005/133/2008, укладеним з ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза В. П. на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза Віктора Павловича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь