Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3624/17 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 33 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Заполовської Т.Г. у м.Новоград-Волинському

у цивільній справі №285/3624/17 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Новоград-Волинська міська асоціація ОСББ «Вікторія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення магазину, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом. З урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідачки 79 170 грн. матеріальної шкоди, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи та оплату судового збору. В обгрунтування заявлених вимог зазначали, що на підставі договору купівлі-продажу вони є співвласниками приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1. 14.01.2017 року приміщення магазину було затоплене з квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться поверхом вище, та належить відповідачу ОСОБА_1 . Залиття відбулося внаслідок розмороження системи індивідуального опалення. Вказане підтверджується актами від 14.01.2017 року та 20.01.2017 року. Внаслідок залиття їм завдано матеріальну шкоду пошкодженням майна, що потребує ремонту, а саме, стелі, підлоги, стін, електрообладнання; меблі змінили форму і втратили придатність до експлуатації, а товар - одяг, потребував хімчистки. Згідно висновку експерта матеріальні збитки внаслідок залиття приміщення магазину для проведення ремонту становлять 53 270 грн., вартість меблів 25 000 грн. Також 900 грн. позивачами сплачено за послуги хімчистки. В добровільному порядку відповідачка завдані збитки не відшкодовує. А тому просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в дольовому порядку матеріальну шкоду у розмірі 79 170 (сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят) грн.; витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 7401 (сім тисяч чотириста одна) грн. 93 копійок; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1370 (одна тисяча триста сімдесят) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та постановити нове -про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки акти НВМАОСББ «Вікторія» від 14.01.2017 року та УЖКГ Новоград-Волинської міської ради Держспоживслужби складені некомпетентними органами та не можуть бути належними доказами. Вважає, що затоплення відбулося з вини НВМАОСББ «Вікторія», а відтак вона не є належним відповідачем у справі. Посилається на те, що висновки експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведені без належного обстеження приміщення та встановлення причин залиття, а відтак визначений ними розмір матеріальної шкоди є неправомірним. Окрім того зазначає, що суд безпідставно стягнув 25000 грн. вартості меблів та 900 грн. витрат на хімчистку, оскільки розмір завданої матеріальної шкоди мав бути встановлений висновком експерта.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до частини першої статті 177 Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Із змісту ст. 332 ЦК України випливає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Також ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлює, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками в Ѕ частці кожна нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 06.04.2009 року (а.с. 3-4 том 1).

Із змісту акта, складеного 14.01.2017 року комісією у складі майстра ОСББ «Вікторія», сантехніка, диспетчера, позивачів та відповідача ОСОБА_1 , вбачається встановленим факт залиття приміщення магазину по АДРЕСА_1 , а саме: замочена проводка, стеля (гіпсокартон), підлога (плитка керамічна), двері (ДВП), частково майно, що знаходилось у магазині для продажу. Залив здійснено по вині власника квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 (а.с. 6 том 1).

Також 20.01.2017 року був складений Акт обстеження приміщення, в ході якого встановлено: стійкий затхлий запах у приміщенні, стіни, стеля місцями в наскрізних тріщинах, деформовані, пошкоджена фарба, пошкоджені частина ламп освітлень, не функціонують, полиці, тумби для зберігання одягу пошкоджені вологою, деформовані, покриття вздуте (а.с. 7).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 820/09.18 від 12.09.2018 року причини залиття приміщення магазину, що розташований по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 підтверджені Актом від 14.01.2017 року, складеним спеціалістами ОСББ «Вікторія», та розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття вказаного вище приміщення магазину становить 53 270 грн. (а.с.116 том 1).

Також експертом зроблено висновок (а.с. 114 зворот том 1), що елементи торгівельного обладнання (меблі) зазнали впливу дії рідини та потребують заміни. Вартість виготовлення торгового обладнання (меблів), яке потребує заміни, складає 25 000 грн. (без врахування демонтажу пошкодженого торгівельного обладнання, вартості фурнітури та комплектуючих).

Зазначений доказ відповідачкою не спростований. А тому доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом причин залиття не заслуговують на увагу.

Крім того, факт залиття приміщення магазину по АДРЕСА_1 з вини власника квартири АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_1 підтверджується висновками двох експертів: від 12.09.2018 року та від 08.07.2019 року.

За проведення експертного дослідження позивачами було сплачено 7401,93 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій від 13.08.2018 року та 21.09.2018 року (а.с. 167).

Згідно квитанції від 27.01.2017 року ОСОБА_2 сплачено 900 грн. за послуги хімчистки - бурі розводи на тканині всіх виробів (а.с. 59).

Надані позивачами докази в цій частині також відповідачкою не спростовані.

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов.

При цьому суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16.01.2020 року.