Справа № 463/4000/19
Провадження № 2/463/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів який уточнив 22 листопада 2019 року, просить ухвалити рішення яким:

- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер:2-1149, видане 02.11.2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 р., індексний номер:29400094,згідно з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_2 на Ѕ частку кваритири АДРЕСА_1 ;

- скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №23139356 про право спільної часткової власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 30 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач свої вимоги мотивує наступним.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності матері позивача ОСОБА_6 та її чоловіку ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03.10.2011. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

На час відкриття спадщини, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 , була його дружина - ОСОБА_6 та його донька від першого шлюбу - ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через чотири місяці після смерті ОСОБА_7 та нотаріально не оформила своїх спадкових прав на належне їй майно, яке залишилось після смерті її чоловіка. Позивач після смерті матері - ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що оскільки ОСОБА_6 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, являється такою, що прийняла спадщину, заяву про відмову від неї не подавала, а тому правило спадкової трансмісії не може бути застосоване.

На думку позивача державний нотаріус Четвертої Львівської ДНК неправомірно та безпідставно видав відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.11.2017р. на Ѕ частину квартири, замість ј. Тим самим було порушено право позивача на спадкування належної йому частки у спадщині, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_6 . Враховуючи наведене просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Від представника третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшла заява 20.08.2019р. по розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи № №480/2013, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкової справи №398/2013, яка заведена після смерті ОСОБА_6 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.10.2019р. надійшли письмові пояснення від представника відповідача Четвертої Львівської державної нотаріальної контори - державного нотаріуса Ярошенко Ж.С. В задоволенні позову просить відмовити, з наступних мотивів.

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №480/13. Спадкоємцями ОСОБА_7 була його дружина ОСОБА_6 та його дочка ОСОБА_2 . Дружина ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до закінчення 6 - місячного терміну наданого ЦК України для прийняття спадщини. Вважає, що у даному випадку лише після спливу строку, вказаного у ст.1270 ЦК України виникає факт прийняття чи не прийняття спадщини. Оскільки, дружина спадкодавця ОСОБА_6 померла до спливу 6-місячного терміну, то на її думку, вступає в дію ст.1276 ЦК України (спадкова трансмісія), оскільки ОСОБА_6 фізично не змогла скористатись правом на прийняття чи відмову від спадщини тому що померла до настання строку, після якого можна встановити факт прийняття чи відмови від спадщини. Вважає, що в цій ситуації має місце класична спадкова трансмісія. Звертає увагу на буквальний зміст ч.1 ст.1276 ЦК України, за якою право на прийняття спадщини переходить до спадкоємця ОСОБА_10 , а не включається до складу спадщини ОСОБА_6 . Спадкові справи, відкриті після спадкодавця ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_6 це різні спадкові справи і відповідно заяви щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини повинні подаватися спадкоємцями окремо щодо кожного спадкодавця. На її думку, оскільки позивач термін для прийняття спадщини пропустив, про що йому було повідомлено та запропоновано звернутися до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини. А тому враховуючи наведене, вважає позовні вимоги ОСОБА_5 повністю безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, просить в позові відмовити.

30 жовтня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Проти позову заперечує, зазначає, що дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , яка була співвласником квартири АДРЕСА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто через чотири місяці після смерті свого чоловіка. Вважає, що оскільки така мала право протягом 6 місяців відмовитися від спадщини, однак померла до закінчення даного строку, а тому робити висновок про те, що вона прийняла спадщину у даному випадку завчасно, оскільки мати позивача не оформила своїх спадкових прав, а тому нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори правильно роз`яснив своїм листом позивачу про те, що якщо він бажає прийняти спадщину, необхідно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою. В іншому випадку, свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири, що належала ОСОБА_7 буде видано його дочці ОСОБА_2 . Позивач не оскаржив дану відповідь до суду. Більше того звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, однак в подальшому просив такий залишити без розгляду. А тому нотаріус вчинив вірно та видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та вчинив дії щодо державної реєстрації права власності відповідачки на частку у квартирі.

22 листопада 2019 року в судовому засіданні представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що твердження відповідача ОСОБА_2 , про те що ОСОБА_6 , яка померла через чотири місяці після смерті чоловіка, і мала право відмовитися від спадщини ще на протязі двох місяців не грунтується на законі, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

На виконання ухвали суду від 09 вересня 2019 року надійшла спадкова справа № №480/2013, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкова справа №398/2013, яка заведена після смерті ОСОБА_6 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги з мотивів і підстав викладених у такому та у відповіді на відзив. Вважає, оскільки ОСОБА_6 проживала на момент смерті разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 , то у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою що прийняла спадщину. Нотаріусу було відомо, про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали разом, що підтверджується довідкою з місця проживання наявною у матеріалах спадкової справи, а тому така не мала права видавати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та вчинити дії щодо державної реєстрації права власності відповідачки на частку у квартирі.

Представник відповідача Четвертої Львівської державної нотаріальної контори - Ярошинська Ж.С. у судовому засіданні 20.01.2020 заперечила проти позову з мотивів викладених у своїх письмових поясненнях на позовну заяву від 29.10.2019 р. Також подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечили, надали аналогічні пояснення викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ( до шлюбу ОСОБА_6 ) одружилися 20 січня 2001 року , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.8)

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9), а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 03 жовтня 2011 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.12)

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена 02.12.2013р. Четвертою державною нотаріальною конторою спадкова справа №480/2013. В матеріалах такої міститься довідка видана на запит нотаріальної контори, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після ОСОБА_7 , разом з померлим була зареєстрована ОСОБА_6 (а.с.63).

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , Першою львівською державною нотаріальною конторою була заведене 19 листопада 2013 року спадкова справа №398/2013. В матеріалах такої міститься також довідка про те, що ОСОБА_6 була прописана і проживала до дня смерті за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.43)

Статтею 1268 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 до моменту своєї смерті проживала разом за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_7 то вважається такою що прийняла спадщину, оскільки заяви про відмову від такої не подавала.

На думку суду безпідставним являється посилання відповідачів на ст.1276 ЦК України, оскільки ОСОБА_6 встигла прийняти спадщину у відповідності до наведених вище вимог ст. 1268 ЦК України.

Отже, нотаріусом було помилково видано відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер:2-1149, видане 02.11.2017 року, щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки у вказану спадкову масу безпідставно включено ј частку квартири, яка фактично успадкована померлою ОСОБА_6 А тому суд вважає підставним позов в частині визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 02.11.2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У зв`язку з наведеним підлягає до задоволення похідна вимога про скасування рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 р., індексний номер:29400094, згідно з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

У той же час, враховуючи положення ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", немає підстав для додаткового скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №23139356 про право спільної часткової власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки суд задовольняє вимогу про скасування рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 р.

В частині визнання протиправним рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, таке не підлягає до задоволення, оскільки нотаріусом, як державним реєстратором було проведене такі дії у відповідності до вимог закону, на підставі виданого Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер:2-1149, видане 02.11.2017 року.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 після смерті своєї матеріа - ОСОБА_6 звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на даний час рішення нотаріусом не прийнято, а спадкова справа відкрита. Отже, жодних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , немає та суд вважає таку вимогу передчасною.

Що стосується вимоги позивача про стягнення судових витрат із відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 9 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи що в ході судового розгляду жодних неправомірних дій зі сторони відповідача ОСОБА_2 не встановлено, така звернулась до нотаріуса реалізуючи своє законне право на спадкування після смерті батька ОСОБА_7 , а спір виник внаслідок дій нотаріуса, а тому суд підстав для покладення на ОСОБА_2 судових витрат не вбачає.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

позов задоволити частково.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1149, видане 02.11.2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 р., індексний номер: 29400094, згідно з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити в стягненні судових витрат з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 .

Дата складання повного рішення - 07 лютого 2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Львів, вул. Зелена, 2, .

Третя особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Львів, вул. Саксаганського, 6, .

Суддя Жовнір Г.Б.