Постанова

Іменем України

13 січня 2020 року

м. Київ

справа № 635/4111/18

провадження № 61-18655св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Русько-Тишківська сільська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

від 12 вересня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Вказувала, що вона звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була відкрита спадкова справа № 58129507 від 28 жовтня 2015 року. Під час оформлення спадщини їй стало відомо, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №704910, яким підтверджується право власності її матері на спірну земельну ділянку, не внесений у Книгу записів державних актів на право приватної власності на землю, хоча в ньому міститься відповідна відмітка.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,45 га, розташовану на території Русько-Тишківської сільської ради по

АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства та покласти судові витрати на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області, у складі судді Назаренка О. В., від 17 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,45 га, розташовану на території Русько-Тишківської сільської ради по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства.В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем, яка є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5 , доведено належними та допустимими доказами факт належності спірної земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_5 , отже наявні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що запис № 2045 про державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 704910, виданого на ім`я ОСОБА_5 , не підтверджується записами у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю (громадянами), а у рішенні органу місцевого самоврядування від 11 грудня 2001 року № 217 про надання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства спірна земельна ділянка передана у приватну власність іншій особі - ОСОБА_7 , а не спадкодавцю, отже позивач не надала належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка увійшла до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 . Суд першої інстанції не залучив до участі у справі ОСОБА_3 , права та інтереси якого порушені оскарженим судовим рішенням.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції помилково відкрив провадження за апеляційною скаргою особи, права та інтереси якої не були порушені рішенням суду першої інстанції. Заявник вважає, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не мала права звертатись до суду, оскільки вона не є спадкоємцем ОСОБА_5 та не претендує на частку у спадковому майні. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на технічну помилку у рішенні органу місцевого самоврядування про надання спірної земельної ділянки у власність спадкодавцю. Вказує, що спадкодавець ОСОБА_5 не знала і не могла знати про той факт, що номер реєстрації, вказаний у державному акті та у відповідній книзі, не співпадають, безперешкодно користувалась спірною земельною ділянкою та сплачувала необхідні платежі. Позивач зазначала, що позбавлена можливості виправити помилки у позасудовому порядку, з огляду на те, що органи Держземагенства не мають повноважень щодо видачі, посвідчення та виправлення помилок у державних актах.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить залишити касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Заявник зазначає, що рішення суду першої інстанції про визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку безпосередньо стосується його прав та інтересів, оскільки після ухвалення судом вказаного рішення ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, право власності на яку начебто належить позивачу. ОСОБА_3 не був залучений у справі в якості співвідповідача, внаслідок чого він не мав можливості захистити свої права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

14 листопада 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 02 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_5 .

У встановлений законом строк позивач звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була відкрита спадкова справа № 58129507, номер у нотаріуса 989/2015 від 28 жовтня 2015 року.

Постановою державного нотаріуса від 12 червня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті

ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,45 га, розташованої по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку.

Після набрання законної сили рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про скасування рішення Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області щодо земельної ділянки, переданої йому у власність, яка розташована по

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:004:0728, загальною площею 0,45 га (справа № 635/1791/19). Позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки на підставі вищевказаного рішення суду першої інстанції у цій справі та ініціювала процедуру присвоєння кадастрового номеру, під час якої був встановлено накладення належної їй земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_3 (кадастровий номер :00:004:0728).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ЦПКУкраїни саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на розгляді Харківського районного суду Харківської області перебуває справа № 635/1791/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про скасування рішення сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка має перетин із земельною ділянкою, право власності на яку у порядку спадкування за законом просила визнати ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, отже між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір щодо земельної ділянки, площею 0,45 га, розташованої по АДРЕСА_1 , а рішення суду першої інстанції безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_3 , який небув залучений до участі у справі в якості співвідповідача, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції вирішено не було, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач не позбавлена права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову до належних відповідачів.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскарженого судового рішення не впливають.

За змістом частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович