КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1776/2020 Головуючий в 1-й інстанції - Хижний Р.В.
365/177/19 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року в справі за позовом Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, -

у с т а н о в и в:

У квітні 2019 року позивач пред`явив указаний позов до відповідача та зазначав, що 01 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди № 192, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:007:0019, яка розташована на території Любомирівської сільської ради Згурівського району Київської області та належала ОСОБА_2 згідно з державним актом серії РІ № 2430659. Договір зареєстровано у Згурівському відділі КРФ ЦДЗК 22.02.2008 року. Договір укладено строком на 10 років до 22.02.2018 року . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, земельну ділянку після його смерті успадкувала відповідач ОСОБА_1 . З моменту укладення договору, товариством належним чином виконуються його умови. Після закінчення дії договору, відповідач не зверталась до товариства з вимогою щодо повернення земельної ділянки, чим виразила мовчазну згоду на продовження строку дії договору оренди. Оскільки протягом місяця після закінчення строку дії договору відповідач не надіслала жодного повідомлення щодо заперечення у поновленні договору оренди на новий строк, товариствопродовжило користуватись земельною ділянкою: було здійснено посів ярого ячменю на полі № 4 , до складу якого входить земельна ділянка з кадастровим номером :06:007:0019. Уважає, що договір оренди був поновлений на новий строк на тих самих умовах. З метою укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на новий строк, на адресу відповідача поштовим відправленням був направлений лист з додатковою угодою, отримувати який останнявідмовилась. Ураховуючи вищевикладене, просив суд визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі № 192 від 01.01.2008 року укладеною на тих самих умовах та на той самий строк.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року позов задоволено. Вирішено визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі №192 від 01.01.2008 року,укладеного між СП ТОВ «Нива Перяславщини» та ОСОБА_2 ,на тих саме умовах і на той самий строк.

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу,у якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що судом в порушення вимог норм матеріального та процесуального права надана оцінка доказам, які надані сторонами по справі, що призвело до неправильного вирішення спору. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що строк дії договору оренди № 192 від 01 січня 2008 року закінчився 22 лютого 2018 року. Вона 29 березня 2017 року подала заяву про бажання обробляти свою земельну ділянку самостійно. 11 квітня 2017 року на адресу позивача нею була направлена заява про припинення договірних зобов`язань та відмова від укладення договорів на новий термін. Вонапросила повернути їй земельну ділянку та виплатити орендну плату. Зазначена заява була отримана відповідачем 14 квітня 2017 року. 23 жовтня 2017 року вона повторно письмово повідомила позивача про припинення договірних зобов`язань, яка булавручена позивачу 24 жовтня 2017 року. Аналогічну заяву вона також направляла 17 січня 2018 року, яка була отримана позивачем - 26 січня 2018 року. Таким чином вона, як власник земельної ділянки, завчасно повідомила позивача, як орендаря, про відмову від продовження дії договору оренди, про відсутність наміру надавати земельну ділянку в оренду, про свій намір особисто використовувати земельну ділянку, про повернення земельної ділянки після припинення дії договору оренди землі, про заборону приступати до використання земельної ділянки будь-яким способом та проводити на ній будь-які сільськогосподарські роботи. Двічі вона проводила виділ своєї земельної ділянки в натурі на місцевості та закріплювала її межовими знаками, при цьому позивач свого представника не направляв. Після проведення першого виділу земельної ділянки неюбуло проведено закриття вологи (боронування). Відомо, що межові знаки були знищені саме представниками позивача. У ході проведення повторного виділення земельної ділянки, з`ясувалось, що на земельній ділянці здійснено посів ярого ячменю. З пропозицією щодо укладення договору оренди позивач до неї не звертався. Жодної згоди на використання земельної ділянки СП ТОВ «Нива Переяславщини» вона не надавала. Позивач здійснив самовільний захват її земельної ділянки та здійснює її незаконне використання. Позивач не звертався до неї щодо продовження (поновлення) договору оренди. Такі пропозиції не надходили не до припинення договору оренди, ні в місячний строк після його припинення. Лист-повідомлення та проект додаткової угоди були направлені їй лише 27 березня 2019 року, тобто більше ніж через рік після припинення договору оренди. Також позивач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за договором оренди. Так, позивачем не була виплачена орендна плата за 2016 рік, хоча позивачу було достовірно відомо, що спадкоємцем померлого орендодавця ОСОБА_2 є саме вона - ОСОБА_1 , усі необхідні документи відповідачем були надані. В усній формі позивач погодився виплатити орендну плату лише при умові підписання додаткової угоди про продовження договору оренди на новий строк.

Крім того зазначає, що суд при постановленні такого рішення не керувався положеннями ч.4 ст. 263 ЦПК України та не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 5934

376/17-ц, в якій зазначено, що ч.6 ст. 33 ЗУ « Про оренду землі» передбачені підстави поновлення договору оренди землі, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Для поновлення оренди землі з підстав, передбачених вказаною нормою Закону необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обв`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №693/1211/16-ц, від 24 квітня 2019 року в справі № 391/355/16-ц, від 18 квітня 2019 року в справі №625/166/18, від 15 квітня 2019 року в справі № 709/1871/16-ц, від 16 січня 2019 року в справі № 312/337/17.

Заслухавши доповідь судді,представників сторін,обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 01 січня 2008 року між ОСОБА_2 та позивачем СП ТОВ «Нива Переяславщини» було укладено договір оренди землі № 192, згідно з яким ОСОБА_2 передав належну йому на праві власності земельну ділянку в оренду позивачу на визначених умовах. Договір зареєстровано у Згурівському відділі КРФ ЦДЗК 22.02.2008 року. Договір укладено строком на 10 років, строк дії договору до 22 лютого 2018 року (копія договору оренди - а.с.24-27).

Земельна ділянка згідно з договороморенди була передана у фактичне користування СП ТОВ «Нива Переяславщини» та використовувалась позивачем за цільовим призначенням.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина за законом на все майно померлого, зокрема і на земельну ділянку з кадастровим номером :06:007:0019. Спадщину у встановленому законом порядку прийняла мати померлого - відповідач ОСОБА_2 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку. Право власності відповідача на успадковану земельну ділянку пройшло державну реєстрацію (копія свідоцтва про право на спадщину за законом - а.с.5, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - а.с.6).

Строк дії договору оренди мав припинитись 22 лютого 2018 року.

Відповідно до ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги та поновлюючи ТОВ «Нива Переяславщини» строк оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:007:0019, яку успадкувала відповідач після смерті сина ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як орендар, продовжив користуватися вказаною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, відповідач же в установлений законом строк після закінчення строку договору оренди земельної ділянки своїх заперечень щодо поновлення строку договору не направила позивачу, а тому договір оренди землі №192 від 01січня 2008 року вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції,оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надавши належної оцінки наданим сторонами доказів в їх сукупності та встановленим по справі обставинам.

В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Підстави для припинення договору оренди землі визначені ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цієї статті необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Як встановлено судом строк дії договору орендиземлі №192 від 01.01.2008 року припинився 22 лютого 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2017 року відповідач як власник земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , подала позивачу заяву про бажання обробляти свою земельну ділянку самостійно.

11 квітня 2017 року нею на адресу позивача була направлена заява про припинення договірних зобов`язань та відмова від укладення договорів на новий термін. Відповідач просила повернути їй земельну ділянку та виплатити орендну плату.

Зазначена заява була отримана позивачем 14 квітня 2017 року.

23 жовтня 2017 року відповідач повторно письмово повідомила позивача про припинення договірних зобов`язань. Заява вручена позивачу 24 жовтня 2017 року. Аналогічну заяву відповідач також направляла 17 січня 2018 року, отримана - 26 січня 2018 року.

Таким чином відповідач, як власник земельної ділянки, завчасно повідомила позивача, як орендаря, про відмову від продовження дії договору оренди, про відсутність наміру надавати земельну ділянку в оренду, про свій намір особисто використовувати земельну ділянку, про повернення земельної ділянки після припинення дії договору оренди землі, про заборону приступати до використання земельної ділянки будь-яким способом та проводити на ній будь-які сільськогосподарські роботи.

При цьому, позивач 16.11.2017 року, на лист відповідача від 23.10.2017 року направив відповідь, у якій виклав зміст своїх зобов`язань при наявності його бажання продовжити договір оренди земельної ділянки, письмово повідомивши її про це не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору.

Пославшись на п.п. 37,42 договору оренди землі №192 від 01.01.2008 року, позивач просив відповідача виконувати умови даного договору, а також норми чинного законодавства.

Колегія суддів уважає, що вказані обставини, свідчить про те, що позивачу, починаючи з березня 2017 року було достовірно відомо про належність земельної ділянки за вказаним договором оренди на праві власності відповідачу в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_2 та про її небажання поновлювати строк дії цього договору оренди.

Суд першої інстанції не прийняв указані заяви відповідача як доказ її волевиявлення не продовжувати договір оренди земельної ділянки, який був укладений позивачем з її сином, зазначивши в рішенні, що вказані заяви були подані від її імені ОСОБА_4 (дочка відповідача), проте відповідачем не підписувалися.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як убачається з матеріалів справи, то відповідачем ОСОБА_1 01.03.2017 року та 19.04.2018 року було видано довіреності, якими вона уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси в усіх органах державної влади та управління, громадських організацій, підприємствах та установах, незалежно від форм власності, подавати від її імені різного роду заяви, підписувати процесуальні та інші документи, заяви, клопотання, скарги та отримувати відповіді на звернення ( а.с. 154 том 1).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначала, що в силу похилого віку та небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки з позивачем, вона надала довіреності ОСОБА_4 ., якою уповноважила останню діяти від її імені та представляти її інтереси. Подаючи позивачу вказані заяви, в яких було викладено її волевиявлення про припинення договірних зобов`язань з позивачем, довірена особа діяла у відповідності з цим її волевиявленням, не виходячи за межі наданих їй повноважень.

Указані відповідачем обставини щодо добросовісних дій довіреної особи визнавались позивачем, що підтверджується отриманням останньою орендної плати від позивача за користування спірною земельною ділянкою в 2017 році та орендної плати за користування іншими земельними ділянками, які належать відповідачу на праві власності, що підтверджує обізнаність позивача про уповноваження ОСОБА_5 діяти від імені відповідача, яка стала власницею земельної ділянки, що була предметом договору оренди № 01.01.2008 року.

Та обставина, що ОСОБА_5 , підписуючи вказані заяви від імені відповідача, унаслідок помилки зазначала в заявах прізвище відповідача, не свідчить про те, що зміст заяв щодо небажання відповідача продовжувати строк дії договору земельної ділянки не відповідав її волевиявленню як під час направлення вказаних заяв позивачу, так і під час закінчення строку оренди та розгляду даного спору в суді.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції однобічно надав оцінку вказаним обставинам, безпідставно пославшись на висновок спеціаліста про виконання підпису у вказаних заявах іншою особою, а не відповідачем.

Таким чином, аналіз указаних вище обставин свідчить про те, що позивачем не були виконані зобов`язання, передбачені ч. 33 ЗУ «Про оренду землі», а саме: маючи намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, не повідомлення про це орендодавця (відповідача) до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Колегія суддів уважає безпідставним посилання суду на нарахування та виплату позивачем відповідачу орендної плати як до закінчення строку оренди, так і після в обґрунтування позову про поновлення строку оренди, що розцінено судом першої інстанції як належне виконання позивачем умов договору оренди.

По-перше надані позивачем відомості про сплату орендної плати відповідачу за період з 2016 по 2018 рік не містять даних за оренду яких саме земельних ділянок була виплачена орендна плата, приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач є орендодавцем трьох земельних ділянок.

По-друге, таким чином позивач визнає обставину про обізнаність щодо нового орендодавця за спірним договором оренди ще задовго до закінчення строку договору та неповідомлення її у місячний строк до закінчення строку договору оренди про намір укласти договір оренди на новий строк та надати проект додаткової угоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонам.

Пунктом 8 договору оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року передбачено, що після закінчення строку договору орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити строк договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач також посилався на належне продовження виконання обов`язків за умовами договору оренди землі після строку його закінчення та направлення листа-повідомлення від 27 березня 2019 року № 01-0671/07-03 про поновлення договору оренди, який надісланий на адресу відповідача з проектом додаткової угоди до договору оренди землі, яким строк дії договору оренди поновлено на десять років та неотримання листа відповідачем через відмову від отримання.

Заперечуючи проти вказаних посилань позивача, відповідач зазначала, що незважаючи на те, що позивачу достеменно було відомо про її незгоду поновлювати договір земельної ділянки, проведення нею після припинення договору 03 квітня 2018 року виділу земельної ділянки та сільськогосподарських робіт, позивач без її згоди засіяв земельну ділянку, що, на його думку, є належним продовженням користування її земельною ділянкою та відсутністю протягом місяця після закінчення дії договору з її боку вимог про повернення земельної ділянки ,тобто мовчазну згоду на продовження строку дії договору оренди.

Аналізуючи посилання сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень з огляду на вимоги ст.81 ЦПК України, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 89 ЦПК України не надав належну оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів) з урахуванням умов договору оренди земельної ділянки, які є обов`язковими для виконання сторонами.

З огляду на вищевказані обставини ,колегія суддів приходить до висновку ,що відповідачем доведено вчинення дій щодо повідомлення позивача про небажання продовжувати строк договору оренди земельної ділянки до його закінчення у передбачений законом спосіб, у зв`язку з чим підстави вважати, що позивач законно продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, оскільки відповідач своїх заперечень після закінчення строку договору не направила позивачу, відсутні.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні, що направлення позивачем листа з проектом додаткової угоди відповідачу за межами місячного строку, а саме: більше ніж через рік після закінчення договору оренди землі, не свідчить про небажання позивача скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону така оцінка судом вказаних дій позивача і в даному випадку позивач порушив п.8 умов договору оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року, яким покладено на орендаря обов`язок не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити строк договору.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду, унаслідок чого воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову Спільному Українсько-Великобританському товариству з обмеженою відповідальністю «Нива-Переяславщини».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року скасувати.

Позов Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим залишити без задоволення.

Стягнути з Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» (місце знаходження: 08420, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Переяславське, вул. Привокзальна, 2, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 18 000 грн. за правову допомогу та 2881 грн. 50 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук