ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6572/19
Провадження № 22-ц/4820/270/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р.С., Грох Л.М.,Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 з врахуванням клопотання про залучення співвідповідачів звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності.

В обґрунтування позову зазначив, що його батько, ОСОБА_6 , має інвалідність (група перша А), у зв`язку з психічним захворюванням.

02.08.2018 року ОСОБА_6 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка була посвідчена секретарем виконавчого комітету Ясенівської сільської ради.

На думку позивача, вказана довіреність є нікчемною, оскільки його батько, ОСОБА_6 , в момент вчинення вказаного правочину не міг керувати своїми діями та усвідомлювати їх наслідки у зв`язку з психічним захворюванням.

Більше того, у зв`язку з важкою хворобою батька усі його особисті документи знаходились у нього, тому на момент вчинення оспорюваного правочину посадова особа Ясенівської сільської ради не мала можливості перевірити його цивільну дієздатність.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати недійсною довіреність від 02.08.2018 року, посвідчену посадовою особою Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, номер в реєстрі №46, якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діяти від його імені та представляти його інтереси.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року провадження у справі було зупинено, у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 до встановлення його правонаступників.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначив, що правовідносини з приводу видачі ОСОБА_6 довіреності на представлення його інтересів правонаступництво не допускають, оскільки відповідне право ОСОБА_6 не може перейти до спадкоємців в порядку спадкування.

Розгляд справи колегією апеляційного суду проведений в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з урахуванням наступних обставин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою від 25.11.2019 року зупинив провадження у вищевказаній справі, зазначивши, що до визначення кола правонаступників ОСОБА_6 дану справу розглянути неможливо.

Висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить визнати недійсною довіреність видану 02.08.2018 року ОСОБА_6 на представлення його інтересів в судах та інших державних органах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строком на три роки. Вказана довіреність була посвідчена секретарем виконавчого комітету Ясенівської сільської ради Сасюк В.М. (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть від 08.10.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 97).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру.

Тобто матеріальне правонаступництво має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 223/793/17-ц, провадження № 61-44709св18).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статею 608 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Законом визначені підстави обов`язкового припинення представництва за довіреністю, якими серед іншого є: скасування довіреності особою, яка її видала, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності, смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності (ч.1 ст.248 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Змістом особистого немайнового права є можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (ч.1 ст.271 ЦК України).

З аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що право на видачу довіреності для представництва своїх інтересів відноситься саме до особистих немайнових прав особи, які в силу статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини, відтак не допускають правонаступництва в порядку спадкування, оскільки здійснення цього права нерозривно пов`язано саме з певною особою, довірителем.

Висновок суду про те, що спір щодо визнання недійсним довіреності виданої відповідачем, який помер, допускає правонаступництво є помилковим, таким, що не узгоджується з вищевказаними положеннями матеріального права.

Враховуючи невірне застосування судом норм матеріального та процесуального закону, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко