Справа № 587/453/20
РІШЕННЯ
03 грудня 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням 30 сесії 7-го скликання від 30.09.2019 року Верхньосироватської сільської ради її було обрано секретарем Верхньосироватської сільської ради відповідно до ст.50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», 02.10.2019 року вона приступила до виконання своїх обов`язків. Відповідно до розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Дюкаревої А.О. від 10.02.2020 року за № 21-ОС вона була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати, як зазначено в розпорядженні, відповідно до ст. 46 КЗпП. Позивачка наголошує, що з її боку не було допущено жодних порушень як норм ст. 46 КЗпП так і інших порушень законодавства при виконанні своїх службових обов`язків. Крім того зазначила, що вказане розпорядження було винесено під час перебування її у щорічній відпустці. Оскільки посада секретаря сільської ради є виборчою посадою, то рішення про відсторонення від виконання обов`язків чи звільнення секретаря сільської ради повинно вирішуватися на засіданні сесії шляхом голосування, однак в даному випадку в порушення норм закону Розпорядження про відсторонення позивачки від роботи прийнято сільським головою ОСОБА_3 одноособово. Виходячи з наведеного позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження від 10.02.2020 року за №21-ОС про відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.03.20 року по 10.02.2020 рік та стягнути судові витрати.
Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та надані додаткові письмові пояснення, просила позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала надані письмові пояснення, зазначивши, що позивачка взагалі була прийнята на роботу з порушеннями законодавства. Зокрема, на час засідання 30 сесії 7 скликання, 30.09.19 р., посада секретаря Верхньосироватської сільської ради не була вакантною, оскільки станом на вересень 2019 року секретарем сільської ради був ОСОБА_4 , який на той час тимчасово виконував обов`язки голови сільської ради. Представник відповідача вказує на той факт, що в Сумському окружному адміністративному суді перебуває на розгляді справа щодо оскарження рішення 30 сесії 7 скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 30.09.2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради».
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення тридцятої сесії сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради від 30.09.2019 року було обрано на посаду секретаря Верхньосироватської сільської ради ОСОБА_2 , депутата Верхньосироватської сільської ради по виборчому округу №11, на період вакантної посади сільського голови Верхньосироватеької сільської ради (а.с. 5).
Разом з тим, розпорядженням сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 лютого 2020 року № 21-ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » позивачку відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до набрання рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/5163/19 законної сили (а.с.6).
На день винесення зазначеного розпорядження позивачка, ОСОБА_2 перебувала у щорічній основній відпустці з 10 по 14 лютого 2020 року та з 18 лютого 2020 року по 21 лютого 2020 року включно, що підтверджується відповідними розпорядженням № 16-В від 07.02.20 р., 17.02.20 р. (арк.с.7).
З метою захисту своїх прав позивачка звернулась до Верхньосироватської сільської ради з запитом на отримання публічної інформації з приводу посилання відповідача при відстороненні її від роботи на норми ст. 46 КЗпП, якими відповідач обґрунтував своє рішення про відсторонення позивачки від роботи (а.с.9).
Верхньосироватська сільська рада Сумського району у листі, направленому на адресу позивачки, надала роз`яснення з посиланням на норми ст. 46 КЗпП щодо причин відсторонення ОСОБА_2 від роботи. У відповіді зазначено: На виконання рішення суду від 5 лютого 2020 року по справі № 480/5163/19 про поновлення основного працівника ОСОБА_3 на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 7 скликання вона була поновлена на посаді секретаря сільської ради. Оскільки Ви також на момент поновлення ОСОБА_3 займали посаду секретаря Верхньосироватської сільської ради згідно рішення 30 сесії 7 скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 30 вересня 2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради» та враховуючи те, що справа щодо визнання протиправним цього рішення перебуває на розгляді Сумського окружного адміністративного суду і керуючись ст. 19, 60 Конституції України Ви були відсторонені від роботи без збереження заробітної плати згідно розпорядження сільського голови від 10 лютого 2020 року №21-ОС до набрання законної сили рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/5163/19».
Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Тому, оскільки законом визначено виключні підстави відсторонення, які не підлягають вільному тлумаченню, таке відсторонення можливе лише в межах закону, який регулює відповідні правовідносини.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до абз. 3 ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.
За приписами ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.
Секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за розпорядженням сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 лютого 2020 року № 21-ОС була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати. Відповідач в даному розпорядженні послався на норми ст. 46 КЗпП, не зазначивши передбачені цією нормою підстави для відсторонення позивачки від роботи. Крім того, до зазначення відповідача про незаконність займаної позивачкою посади та відсутністю вакансії посади суд ставиться критично, адже фінансування по виплаті заробітної плати, фінансування на відпустку відбулося. Крім того, підтвердженням перебування у трудових відносинах позивачки з роботодавцем можна вважати накази про надання відпустки з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати (а.с.7). Отже, вимоги позивачки в частині визнання даного розпорядження незаконним суд вважає доведеними та таким що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ч.2 ст. 82 КЗпП України, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).
Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідач не надав позивачу довідку з розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, отже провести чи вказати розрахунки суми заборгованості суд позбавлений можливості.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Оскільки позовні вимоги позивача в частині визнання розпорядження щодо відсторонення останньої від роботи судом визнаються обґрунтованими, вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню, оскільки заробітна плата позивачці не виплачувалась за період з 05.03.20 року по 24.03.20 року, чого не оспорювали сторони в судовому засіданні.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Обґрунтовуючи свою позицію,відповідач послався на те, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу з порушенням чинного законодавства. Зокрема, при прийнятті рішення Верхньосироватської сільської ради від 30 вересня 2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради», яким ОСОБА_2 обрана секретарем сільської ради, ця посада не була вакантною, цю посаду займав ОСОБА_4 . Існування одночасно 2 секретарів сільської ради законом не передбачено і у штатному розписі посада другого секретаря сільської ради відсутня. Відповідач вважав, що рішення Верхньосироватської сільської ради від 30 вересня 2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради» було прийнято з грубим порушенням чинного законодавства.
При цьому відповідач послався на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 4 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Верхньосироватської сільської ради Сумського району, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення Верхньосироватської сільської ради від 30 вересня 2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради».
Зазначеним рішенням суду, на думку відповідача, було визнано незаконним рішення Верхньосироватської сільської ради від 30 вересня 2019 року «Про обрання секретаря Верхньосироватської сільської ради» ОСОБА_2 , що свідчить про незаконність позовних вимог ОСОБА_2 .
З тексту рішення Сумського окружного адміністративного суду від 4 травня 2020 року вбачається, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено з тих підстав, що депутат сільської ради, яким була позивачка ОСОБА_5 , не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах.
Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що визначальним для вирішення спору є те, що ОСОБА_2 з моменту прийняття рішення про обрання секретарем сільської ради фактично виконувала обов`язки секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, тобто знаходилась у трудових відносинах з Верхньосироватською сільською радою, а відтак, має право на отримання відповідної винагороди у відповідності з чинним трудовим законодавством. Та обставина, що в подальшому судом може бути встановлена незаконність прийняття особи на роботу не може бути підставою для позбавлення цієї особи права на оплату своєї праці.
Таким чином, суд вважає вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню.
Незаконними діями відповідача були порушені трудові права позивачки, а тому порушене право підлягає судовому захисту, а розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 лютого 2020 року № 21-ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » про відсторонення від роботи ОСОБА_2 без збереження заробітної плати - скасуванню як незаконного.
Крім того, необхідно стягнути з Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2020 року по 24 березня 2020 року ( до дня звільнення позивача з посади секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, ар.с.93). 05 березня 2020 року позивачка вийшла на роботу після лікарняного та відпустки, тобто 5 березня 2020 року є першим днем дії оспорюваного розпорядження про її відсторонення від роботи без збереження заробітної плати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 46 КЗпП 115-117 КЗпП України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 лютого 2020 року № 21-ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » про відсторонення від роботи ОСОБА_2 без збереження заробітної плати.
Стягнути з Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_2 840 гривень 80 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко