ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 січня 2020 року м. Чернівці Справа №2-1674/2000

Провадження№ 22-ц/822/176/20

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Литвинюк І.М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського (Шевченківського) районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2000 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Державна податкова інспекція м. Чернівці, про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського (Шевченківського) районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2000 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Оголошено померлою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Однак апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки процесуальним законом передбачено спеціальний порядок перегляду оскаржуваного рішення.

У пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Конституційне право сторін по справі на захист порушених прав, свобод та інтересів повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).

Цивільний процесуальний кодекс України в редакції, чинній станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення, а також редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, встановлює особливий порядок перегляду рішення суду в разі появи фізичної особи, яку визнано померлою.

Відповідно до статті 20 ЦК України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення) в разі з`явлення або виявлення місцеперебування громадянина, визнаного безвісно відсутнім, суд скасовує відповідне рішення.

Відповідно до статті 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою.

Аналогічні підстави скасування рішення про оголошення фізичної особи померлою містяться статті 309 ЦПК України, відповідно до якої у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Таким чином, з урахуванням конституційного принципу судового захисту, верховенства права та правової визначеності, суд дійшов висновку, що за змістом статей 20 ЦК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) та статей 48 ЦК України, 309 ЦПК України, ОСОБА_1 може захистити свої права шляхом подання заяви до місцевого суду про скасування рішення суду про оголошення її померлою, та в разі залишення заяви про скасування рішення суду без задоволення - шляхом подання апеляційної скарги.

Отже, у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, існує окремий порядок скасування рішень суду про визнання такої особи оголошеною померлою, який ОСОБА_1 не дотримано.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 із заявою про скасування рішення Ленінського (Шевченківського) районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2000 року до суду першої інстанції не зверталася.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського (Шевченківського) районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2000 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про оголошення особи померлою, слід відмовити та повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 ..

Керуючись статтями 309, пунктом 1 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі за її апеляційною скаргою на рішення Ленінського (Шевченківського) районного суду м. Чернівці від 13 жовтня 2000 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Державна податкова інспекція м. Чернівці, про оголошення особи померлою.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя І.М. Литвинюк