Справа № 372/181/20
Провадження № 2-о-20/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Висоцької Г.В.,

при секретарі Ковшобі А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Вимоги заявника мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, Луганської області, померла її матір ОСОБА_2 , та після її смерті заявником було отримано медичне свідоцто про смерть №451 від 28.08.2019, видане неуповноваженим органом у м. Луганськ Луганської області.

Крім того, заявником було отримано свідоцтво Серії НОМЕР_1 від 03.09.2019 року, видане Жовтневим відділом запису актів цивільного стану м. Луганськ, Луганської області.

При зверненні до Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції у Київській області заявниці було відмовлено у реєстрації смерті через невідповідність свідоцтва про смерть

Неможливість здійснити державну реєстрацію смерті стало підставою для звернення заявниці до суду.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Разом з тим, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій також свою заяву про встановлення факту смерті заявниця підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи - Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за відсутності його представника та вирішення справи на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

У відповідності до копій паспорта заявниці, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, вона є дочкою померлої ОСОБА_2 .

Як особа переміщена з тимчасово окупованої території, ОСОБА_1 проживає на території Обухівського району, Київської області, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3235- від 04.01.2019 року.

Згідно копії медичного свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, Луганської області, та причиною її смерті є злоякісне новоутворення лівої молочної залози.

Смерть ОСОБА_2 підтверджується також і свідоцтвом про реєстрацію смерті Серії НОМЕР_1 від 03.09.2019 року, видане Жовтневим відділом запису актів цивільного стану м. Луганськ, Луганської області.

Згідно копії паспорту, ОСОБА_2 уродженка м. Луганська, Луганської області, за реєстрова за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця має намір після смерті матері отримати допомогу на поховання та оформити спадкові права, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому, оскільки, згідно листа заінтересованої особи заявниці було відмовлено у реєстрації факту смерті, через те, що пред`явлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не надано документ, який підтверджує факт смерті у відповідності з діючим законодавством України, а тому є незаконними та не створюють правових наслідків.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

07 листопада 2014 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надані заявником медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про реєстрацію смерті є незаконними і не створюють правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 , ОСОБА_2 померла в м. Луганську ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини.

Враховуючи обставини справи, з огляду на усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 315, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Дубаєно Метіславського району Могілевської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Луганську Луганської області, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.В. Висоцька