Справа № 466/615/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінської І.В. з примусового виконання виконавчого листа №466/1912/19

ВСТАНОВИВ :

24.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінської І.В. з примусового виконання виконавчого листа №466/1912/19, в якій просив визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінської І.В. щодо повернення виконавчого листа №466/1912/19, виданого 26.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова стягувачу без прийняття до виконання неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства; зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінську І.В. прийняти до виконання виконавчий лист №466/1912/19, виданий 26.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вищевказаного виконавчого документа.

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначив, що 29 травня 2019 року Шевченківський районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі № 466/1912/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 7249 доларів США, що на день ухвалення рішення суду еквівалентно 191373 грн. 60 коп. відповідно до офіційного курсу НБ України, а також судовий збір у розмірі 1937 грн. 59 коп.

26 липня 2019 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №466/1912/19 на підставі рішення суду від 29 травня 2019 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У грудні 2019 року заявник звернувся до Шевченківського відділу ДВС у м. Львові ГТУЮ у Львівській області з заявою, у якій просив прийняти вищезазначений виконавчий лист до виконання.

22 січня 2020 року на адресу скаржника надійшов лист від Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області з повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відповідно до якого старший державний виконавець вищезгаданого відділу ДВС Гавінська І.В. повернула без виконання виконавчий лист №466/1912/19, виданий 26 липня 2019 року Шевченківським районним судом м. Львова, у зв`язку з тим, що у такому не вказаний реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

З зазначеними діями та рішенням ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх протиправними, такими, що вчинені не у відповідності до норм законодавства, а також ними порушено його права та свободи з огляду на наступне.

Так, підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є відсутність у пред`явленому до виконання виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника.

Однак Верховний Суд України у своїй постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14 виклав правову позицію, відповідно до якої відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц, відповідно до якої відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відтак, вважає, що відсутність у виконавчому документі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника не може бути підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. А тому таке рішення державного виконавця є протиправним, незаконним та таким, що порушує права та свободи стягувача, а отже підлягає скасуванню. На підставі вищенаведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав повністю, зіславшись на викладені в ній доводи та просить дану скаргу задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Гавінська І.В. у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, а тому в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі.

Заслухавши пояснення скаржника, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області Гавінської І.В. від 24.12.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо примусового виконання виконавчого листа №466/1912/19, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 26.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 191373,60 грн. заборгованості, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» через невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим абз. 2 п. 4. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через відсутність реєстраційного номеру облікової картки платника податків повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання.

Відповідно до абзацу 2 п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків).

У відповідності до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого документа встановлені частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі реєстраційний номер облікової картки платника податків а частиною четвертою статті 4 цього Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій поясненння, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Такий висновок по застосуванню органами ДВС України ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та про те, що відсутність ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження наведено у Постановах Верховного Суду України №6-45 цс 14 від 21.05.2014 та №6-62 цс 14 від 25.06.2014 за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень через неоднакове застосування судами норм матеріального права.

Отже, закон наділяє державного виконавця спеціальними повноваженнями, які дають можливість отримувати необхідну інформацію, в т.ч. конфіденційні дані відносно боржника, а також отримувати від боржника пояснення, інформацію, а тому відсутність відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків у виконавчому документі не є обставиною, яка унеможливлює здійснення стягнення з доходів боржника.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Проаналізувавши вищевказані норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного повідомлення державним виконавцем не враховано вказані обставини.

Суд вважає, що судове рішення повинно бути звернуто до примусового виконання. За таких обставин суд вважає, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ :

скаргу задовольнити повністю.

Визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінської І.В. щодо повернення виконавчого листа №466/1912/19, виданого 26.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова стягувачу без прийняття до виконання - неправомірними.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гавінську І.В. прийняти до виконання виконавчий лист №466/1912/19, виданий 26.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вищевказаного виконавчого документа.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Текст ухвали складено та підписано 03.02.2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук