Справа №265/2024/19
Провадження №2/265/117/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Муратової Д.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич Руслана Вікторовича, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2019 року позивач керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області звернувся до суду з позовом Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич Руслана Вікторовича, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

17 жовтня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності, заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування клопотання представник вказував, що керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, не надав доказів порушення прав Маріупольської міської ради, а відтак, у даній справі мають розглядатись позовні вимоги щодо законності дій державного реєстратора щодо нерухомого майна, як суб`єкта владних повноважень, які є основними. А тому у даній справі відсутній спір про право власності, даний спір є публічно-правовим та має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

14 листопада 2019 року та 27 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 надала суду додаткові пояснення щодо заявленого клопотання про закриття провадження у справі, які обґрунтовує тим, що позовні вимоги, які ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом №1952-IV владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо перевірки поданих для цього документів та наявності в особи, яка звернулась за державною реєстрацією, дозвільних документів про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва нежитлового приміщення підлягають розгляду у тому ж порядку, що і основна вимога у порядку адміністративного судочинства. Також вказувала, що на сьогоднішній день у провадженні Дзержинського суду Донецької області знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевича Р.В. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Дані обставини на думку представника свідчать, що саме в діях ОСОБА_3 , як Державного реєстратора, вбачається службова недбалість при здійсненні ним службових обов`язків, в тому числі щодо нерухомого майна, що є предметом даного спору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала надані раніше суду клопотання та просила його задовольнити.

Прокурором Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області Богач О.С. було надано до суду відповідь на додаткові пояснення до клопотання про закриття провадження у справі, які вона обґрунтовувала тим, що у даному випадку порушено майновий інтерес Маріупольської міської ради, що свідчить про приватно-правовий характер спору, а тому справа має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Представник Маріупольської міської ради Донецької області, Державний реєстратор Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич Р.В. та ОСОБА_4 .В. будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового засідання, до суду не з`явилися.

Заслухавши думку сторін, суд прийшов до наступного:

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАСУкраїни).

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує, що предметом перевірки в цій справі є не тільки дотримання державним реєстратором (як суб`єктом владних повноважень) під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій встановленого порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, правомірність здійснення реєстрації речового права права власності на об`єкт нерухомого майна, а й перевірка похідних від спору щодо повноважень державного виконавця, що по своїй суті свідчить про приватно-правовий характер спору, оскільки орган місцевого самоврядування виступає як власник земельній ділянки і перед судом порушено питання права власності на земельній ділянці та дотримання умов укладення в подальшому цивільно-правових угод, які стосуватимуться земельної ділянки, на якій зареєстрований об`єкт нерухомості.

За таких обставин, з урахуванням викладених норм права, вимоги до державного реєстратора мають розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав є похідними від спору щодо такого майна, як передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України.

З огляду на все викладене вище, суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі, оскільки дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 255, 353, 258-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, до Державного реєстратора Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області Лясевич Руслана Вікторовича, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, свої заперечення на ухвалу сторони можуть включити до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.Г. Мельник