Дата документу 14.01.2020
Справа № 334/6695/19
Провадження № 2/334/1246/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мінадзе Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач, звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом у якому просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на 9/40 частки квартири АДРЕСА_1 .

Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача - Шеремет О.В. подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила розглянути справу на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л.П. у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі дублікату договори дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. 02.07.2007 р. за №2439 та зареєстрованого у Державному реєстрі реєстрових прав на нерухоме майно 14.03.2019 року за №101, належить 9/40 частин квартири АДРЕСА_1 .

9/40 частин квартири АДРЕСА_1 , належало батькові позивача - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 182, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15.06.2007 року, зареєстрованого ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.03.2002р. у реєстровій книзі № 2121 за реєстровим № 35805.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_2 , батько позивача, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 16.01.2019 року складено відповідний актовий запис №452, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1

Позивач своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 9/40 частин квартири, але постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 286/02-31 від 12.08.2019 року у видачі свідоцтва їй було відмовлено, в зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину, однак не може зареєструвати спадкове майно та у повній мірі реалізувати свої права як власник майна, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 9/40 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2020 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.