Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 623/719/20

провадження № 61-19029ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» на постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року в справі за позовом Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Комунальне підприємство «Благоустрій міста Ізюма» (далі - КП «Благоустрій міста Ізюма») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 3 193,96 грн.

Позов КП «Благоустрій міста Ізюма» мотивовано тим, що підприємство надає послуги з управління багатоквартирними будинками міста Ізюма. 01 липня 2019 року між Ізюмським міським головою Марченко В. В. та КП «Благоустрій міста Ізюма» було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Послуги з управління багатоквартирним будинком споживачі отримують, але в порушення чинного законодавства та вказаного договору не оплачують їх. Про суму та факт існування заборгованості відповідачі повідомлені шляхом направлення квитанцій на оплату послуг із зазначенням суми боргу. На 01 січня 2020 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 3 193,96 грн, яка утворилася за період з липня 2019 року по лютий 2020 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Благоустрій міста Ізюма» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 липня 2019 року по 31 січня 2020 року в розмірі 3 193,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року скасовано в частині стягнення заборгованості за послуги з управління будинком з ОСОБА_1 . В задоволенні позову КП «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Змінено розподіл судових витрат.

16 грудня 2020 року КП «Благоустрій міста Ізюма» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн. Ціна позову в цій справі становить 3 193,96 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). Тому справа № 623/719/20 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку КП «Благоустрій міста Ізюма» мотивувало тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки до цього часу судовою практикою не встановлено, чи повинні всі зареєстровані та проживаючі особи в житловому приміщенні нести відповідальність з утримання цього приміщення. Крім того справа має виняткове значення для КП «Благоустрій міста Ізюма», тому що вона стосується стягнення заборгованості за надані послуги, при цьому апеляційний суд ухвалив очевидно помилкове рішення.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. В судовій практиці є значна кількість судових рішень щодо стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг. Питання відповідальності осіб, які спільно проживають у житловому приміщення, врегульоване чинним законодавством. Що стосується доводів заявника про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, то вони не заслуговують на увагу, оскільки заявник не навів прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах і не надав доказів на їх підтвердження.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, тому що це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» на постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року в справі за позовом Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко