ЄУН №337/413/20
Провадження №2-о/337/35/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участю секретаря - Шелудько О.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим помер його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 14.01.2020р., яке видано Чорноморським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим. Однак вказане свідоцтво видано органами, що розташовані на території тимчасово непідконтрольній українській владі, є недійсним і не тягне ніяких правових наслідків. Зареєструвати смерть згідно до вимог діючого законодавства України він не може, оскільки відсутні документи, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті. У зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду з цією заявою. Встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть у відповідності до законодавства України та оформлення спадкових прав на квартиру, яка належала брату на праві власності.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим.

Ухвалою суду від 06.02.2020р. відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві про встановлення факту смерті. Додатково пояснив, що його брат ОСОБА_2 який мешкав в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим, тривалий час хворів на сахарний діабет, в зв`язку з чим брат перебував у лікарні. Перед днем народження брата (20.12.2019р.) він, на прохання останнього, забрав його з лікарні додому, де через декілька днів брат помер. Поховав він брата на кладовищі біля м.Чорноморське АР Крим. ОСОБА_2 був одинокою людиною, ні дітей, ні дружини у нього не було. На даний час йому необхідно оформити спадщину після смерті брата, оскільки він є єдиним спадкоємцем.

Представник заінтересованої особи - Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Стаття 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2020р., яке видано Чорноморським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Міжводне Чорноморського району АР Крим.

05.02.2020р. Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відмовив заявнику у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , оскільки ним не надані документи, передбачені діючим законодавством України, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який підтвердив той факт, що його дядько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим, та пояснив, що на поховання дядька він не їздив, але 03.01.2020 року поїхав до АР Крим, де мешкав дядько та відвідував біля м.Чорноморське його могилу. ОСОБА_2 інших рідних, крім нього та заявника, не мав, мешкав один, тривалий час хворів. В м.Запоріжжі у дядька залишилась квартира.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає заявника та знала його покійного брата ОСОБА_2 більше 20 років. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим. 03.01.2020 року вона разом з сином заявника ОСОБА_3 їздила АР Крим, вони відвідували могилу ОСОБА_2 , який похований біля м.Чорноморське. Їй достовірно відомо, що померлий ОСОБА_2 тривалий час хворів, мешкав один, дітей не мав, одружений не був. В м.Запоріжжі у померлого залишилась квартира.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Міжводне Чорноморського району АР Крим, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні.

Цей факт підтверджується наданими заявником копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2020р., яке видано Чорноморським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, яке суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Крім того, факт смерті ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є послідовними та логічними. Обґрунтованих підстав для сумніву в правдивості показань свідків судом не встановлено,

При цьому суд враховує, що доказів, які б спростовували факт смерті ОСОБА_2 , суду не надано.

Також суд враховує, що АР Крим знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявниця немає можливості отримати документи про смерть встановленого законами України зразка, у зв`язку з чим їй було відмовлено Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у видачі свідоцтва про смерть.

Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а отже підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявник не має можливості.

Однак факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка та подальшої реалізації ним прав та свобод громадян України, зокрема оформлення спадкових справ після смерті рідного брата.

Так, відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті відкривається спадщина після померлого, що надає заявнику право на спадкування після померлого, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими суду доказами.

Оскільки дана справа є справою за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка подана у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, то заявник відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.4,5,12,13,76-82,89,141,258-259,263-265,293,315,317 ЦПК України, ст. 1220 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Калінінград, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Міжводне Чорноморського району Автономної Республіки Крим.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: М.В.Сидорова