УХВАЛА

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 643/2058/16-ц

провадження № 61-13841ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року в справі за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів, визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому просив визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визнати відумерлою спадщиною квартиру, що належала померлій ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова

від 22 червня 2016 року, з урахуванням ухвал цього ж суду про виправлення описок від 03 листопада 2016 року та від 12 лютого 2018 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 1010 від 13 березня 2014 року.

Визнано недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 745 від 22 квітня 2014 року.

Визнано відумерлою спадщиною квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 1010 від 13 березня 2014 року визнано недійсним.

Квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 визнано відумерлою спадщиною.

У задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 745 від 22 квітня 2014 року відмовлено.

15 жовтня 2020 року Харківська міська рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду

від 27 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним правочину, вчиненого у формі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: надіслати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення; доплатити судовий збір.

У грудні 2020 року до Верховного Суду від Харківської міської ради надійшло платіжне доручення про доплату судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

Клопотання мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано 15 вересня 2020 року, що підтверджується відбитком штампу на супровідному листі, копію якого додано до клопотання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги ухвали Верховного Суду

від 02 листопада 2020 року виконано.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 640/17297/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі підлягає відкриттю.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою

ОСОБА_5 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 22 червня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року та витребувано матеріали цивільної справи № 643/2058/16-ц, тому відсутні підстави для повторного витребування зазначеної справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання Харківської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 27 серпня

2020 року задовольнити.

Поновити Харківській міській раді строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі № 643/2058/16-ц за позовом за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів, визнання спадщини відумерлою, за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев