Постанова

Іменем України

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 345/2015/18

провадження № 61-14259св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіян О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

особа, яка подає апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Фединяка В. Д., Томин О. О., від 18 червня 2019 року про закриття апеляційного провадження,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності після смерті її чоловіка на спадкове домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку із тим, що вона у встановлений законом строк не прийняла спадщину та у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду, у складі судді Кардаш О. І.,

від 14 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за

ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому по АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов ОСОБА_1 місцевий суд виходив з того, що позивач, в силу положень статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 , яка не брала участі у справ, подала апеляційну скаргу в якій зазначала, що згідно правовстановлюючих документів на домоволодіння, що знаходиться

в АДРЕСА_1 , вона є співвласником даного домоволодіння, що засвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 02 грудня 2011 року державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори та витягом про державну реєстрацію прав № 32737263 від 29 грудня 2011 року.

Вважала, що при розгляді справи судом в неповному обсязі з`ясовано обставини справи та визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке не перебувало у власності спадкодавця ОСОБА_7 та належить їй чим грубо порушено її права та законні інтереси.

Відповідно до довідки Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 365 від 21 травня 2018 року господарство ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспних дворів.

Позивачем не доведено чи є спадкодавець ОСОБА_7 , а також відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 власниками колгоспного двору.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційне провадження у справі № 345/2015/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 закрито на підставі пункту третього частини першої

статті 362 ЦПК України.

Закриваючи апеляційне провадження у справі,апеляційний суд виходив з того, що оскаржуваним рішенням суд не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий апеляційний розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 345/2015/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У серпні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду є помилковими та ґрунтуються на припущеннях. Питання розташування будинкових номерів судом взагалі не розглядалось. Жодних доказів щодо порядку присвоєння номерів домоволодінь, їх послідовності, парності, черговості тощо апеляційним судом не досліджувалося.

Апеляційний суд необґрунтовано прийняв, як доказ рішення виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради № 14 від 16 листопада

2017 року. Оскільки позивачем не надано доказів неможливості його подання до суду першої інстанції. В оскаржуваній ухвалі не наведено

обґрунтування прийняття як доказу зазначеного рішення.

Рішення виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради № 14

від 16 листопада 2017 року прийнято за заявою позивача та без участі заявника, по відношенню до майна покійного ОСОБА_9 , правоздатність якого закінчилася у зв`язку із його смертю.

Суд апеляційної інстанції не дав оцінки ухвалі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2019 року про відкриття провадження по справі № 334/94/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до

ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Центр надання адміністративних послуг Калуської районної державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та скасування реєстрації права власності, усунення перешкод у користуванні будинком та зняття з реєстраційного обліку, та про наявність спору щодо права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилання в оскаржуваній ухвалі на визнання нею обставин зміни нумерації належного їй домоволодіння та неналежність його до предмету спору у цій справі не відповідає дійсності.

Наполягає на тому, що за судом визнано право власності на належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції не посилається на будь-яку норму матеріального права, яка передбачає та/або врегульовує питання внесення змін у правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що пов`язані зі зміною номера будинку без згоди та повідомлення власника цього будинку, а також можливість внесення таких змін у реєстраційні дані.

Вважає, що всупереч положень статті 14 Конституції України та статті 12 ЦК України апеляційний суд обмежив її у здійсненні цивільних прав та позбавив її права на захист свого права власності.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_6 , в якому позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали апеляційного суду, просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року - без змін.

Іншими учасниками справи у встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку із тим, що вона у встановлений законом строк не прийняла спадщину та у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на майно.

Із довідок, виданих виконавчим комітетом Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району від 21 травня 2018 року № 369 та від 21 травня

2018 року № 366, судами встановлено, що згідно із записом в погосподарській книзі виконкому Сівко-Войнилівської сільської ради за

№ 03-0205-1 (книга № 3 с. Сівка-Войнилівська) за ОСОБА_7 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Із копії технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1 також встановлено, що спірне домоволодіння побудоване у 1985 році і складається з: «А» - житлового будинку; «Б» - комори: «В» - стодоли; «Г» - стайні; «Д» - сараю; «Е» - погребу; № 1 - криниці; № 2 - воріт; № 3, № 4, № 5 - огорожі, загальною інвентаризаційною вартістю домоволодіння 405 872 грн.

Згідно даних, що містяться у будівельному паспорті забудовником був чоловік позивача - ОСОБА_7 Зазначене домоволодіння згідно довідки виконкому місцевої ради відносилося до категорії колгоспний двір і свідоцтво про право власності на житловий будинок не видавалося.

Станом на 15 квітня 1991 року у спірному домоволодінні були зареєстровані і проживали сторони по справі та ОСОБА_7 - спадкодавець.

Апеляційним судом встановлено, що правовстановлюючі документи, видані ОСОБА_6 , не стосуються домоволодіння, яке є предметом спору в цій справі і про визнання права власності на яке заявлено позовні вимоги.

ОСОБА_6 є співвласником, в порядку спадкування, домоволодіння, яке є сусіднім з домоволодінням позивача.

В 2017 році сільською радою з`ясовано, що домоволодіння ОСОБА_7 та домоволодіння, яке належало померлому ОСОБА_9 , спадкоємцем якого є ОСОБА_6 , в погосподарських книгах мають однакові номери - № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Сівко-Войнилівської ради від 17 грудня

2018 року № 294 та погосподарськими книгами.

Після виявлення даної помилки виконавчий комітет Сівко-Войнилівської сільської ради прийняв рішення від 16 листопада 2017 року № 14, відповідно до якого з метою врегулювання непорозуміння у зв`язку з помилкою у нумерації будинків, які розташовані по АДРЕСА_1 та беручи до уваги черговість у нумерації будинків по цій вулиці, вирішив житловому будинку, який належить родині померлого

ОСОБА_9 присвоїти адресні реквізити: АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Мотивуючи ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності заявником факту порушення рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року її прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося

(стаття 362 ЦПК країни).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року, ОСОБА_6 вказувала, що зазначеним судовим рішенням за ОСОБА_1 визнано право власності на належний їй (апелянту) житловий будинок АДРЕСА_1 , чим порушено її право власності.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановивши, що

- фактично ОСОБА_6 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- в межах даної справи вирішувалось питання щодо майна померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , зокрема домоволодіння АДРЕСА_1 ;

- суперечності в нумерації домоволодінь, розташованих по

АДРЕСА_1 , виправлені рішенням виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради № 14 від 16 листопада 2017 року «Про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків, розміщених по АДРЕСА_1 , шляхом присвоєння житловому будинку, який належить родині померлого ОСОБА_9 адресних реквізитів:

АДРЕСА_1 ;

- правовстановлюючі документи ОСОБА_6 не приведені у відповідність із рішенням виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради № 14 від 16 листопада 2017 року,

апеляційний суд дійшов вірного висновку, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувались питання про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 .

Відхиляючи аргументи ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви.

При цьому, відомості про скасування або визнання недійним рішенням виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради прийняв № 14

від 16 листопада 2017 «Про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків, розміщених по АДРЕСА_1 » суду не надані.

Житлові будинку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 мають різні технічні характеристики.

Оскарження ОСОБА_1 в судовому порядку свідоцтва про право власності ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 висновків апеляційного суду не спростовує.

При цьому, касаційний суд враховує, що позовна заява ОСОБА_1 у справі № 345/94/19, зокрема мотивована невжиттям ОСОБА_6 дій щодо приведення правовстановлюючих документів на належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 у відповідність до рішення виконавчого комітету Сівко-Войнилівської сільської ради № 14 від 16 листопада 2017 року

«Про впорядкування адресних реквізитів житлових будинків, розміщених по АДРЕСА_1 , що унеможливлює виконання рішення Калуського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року та реєстрацію права власності ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду

не спростовують.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович