Справа № 135/130/20
Провадження № 2-з/135/1/20
УХВАЛА

іменем України

31.01.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши в м. Ладижин Вінницької області заяву Ладижинської міської ради Вінницької області про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви Ладижинської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2020 Ладижинська міська рада Вінницької області подала до Ладижинського міського суду Вінницької області заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, який належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 56 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що Ладижинська міська рада Вінницької області має намір звернутись до Ладижинського міського суду з позовом до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів.

Так, ОСОБА_1 є власником комплексу будівель та споруд кафе-бару «Пляж», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , які вона набула на підставі договору дарування 16.09.2014, про що зроблено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, з моменту реєстрації свого права на нерухоме майно ОСОБА_1 не звернулась до власника земельної ділянки за оформленням права оренди, використовує земельну ділянку без правоустановчих документів, не сплачує орендну плату, чим завдає збитків місцевому бюджету.

Станом на 01.01.2020 розмір збитків, заподіяних місцевому бюджету внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки становить орієнтовно 400 000 грн.

Підставою звернення до суду із заявою про забезпечення позову є те, що на сьогодні існує реальна ймовірність того, що доки Ладижинська міська рада буде відстоювати свої порушені права в судовому процесі щодо повернення безпідставно збережених коштів вказане вище нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 може бути відчужено на користь третіх oci6, що значно ускладнить чи унеможливить в подальшому виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав Ладижинської міської ради. Про таку можливість свідчать ряд юридичних фактів, пов`язаних з переходом права власності на відповідне нерухоме майно, які відбулися протягом 2012-2014 років, а саме:

29.05.2012 право власності на даний комплекс будівель та споруд перейшло від ПП «Екатерина» засновником якого був ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на підставі рішення Липовецького районного суду від 26.04.2012.

06.07.2012 даний майновий комплекс за договором дарування був відчужений ОСОБА_3 товариству з обмеженою відповідальністю «Антей-Агро-4», власником якого є ОСОБА_2

11.10.2012 ТОВ «Антей-Агро-4» відчужує даний комплекс будівель та споруд ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу.

16.09.2014 ОСОБА_4 відчужив майновий комплекс по АДРЕСА_2 за договором дарування дочці ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Крім того, про неможливість надалі виконати рішення суду, винесене на користь Ладижинської міської ради, свідчить спосіб набуття права власності ОСОБА_1 на відповідне майно, а саме за договором дарування, вік відповідачки, зокрема вказує на відсутність у неї реальної можливості забезпечити відшкодування відповідної суми коштів за рахунок власного заробітку.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, оцінивши подані разом з заявою докази, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Відповідно до п.1 постанови пленуму Верховного суду 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4 постанови пленуму).

Беручи до уваги предмет та підстави позовних вимог, враховуючи наявність спору з приводу стягнення безпідставно збережених грошових коштів у зв`язку із використанням земельної ділянки без укладення договору оренди, що виник між сторонами, а також розмір позовних вимог у даній справі (в сумі 275 400 грн), суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (тимчасове обмеження права на відчуження майна) на нерухоме майно - а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 56 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідача в межах заявленої до стягнення суми позову - 275 400 грн без обмеження права користування цим нерухомим майном.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Керуючись ст. ст.7,149-153,157,247,260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Ладижинської міської ради Вінницької області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт (тимчасове обмеження права на відчуження майна) на нерухоме майно - нежитлове приміщення, загальною площею 56 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , в межах суми 275 400 грн (двісті сімдесят п`ять тисяч чотириста гривень) без обмеження/позбавлення права користування цим нерухомим майном.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає для пред`явлення до примусового виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Примірник ухвали про забезпечення позову надіслати для відома заявнику Ладижинській міській раді Вінницької області та для негайного виконання особі, якої стосується захід забезпечення позову ОСОБА_1 , а також для негайного виконання у Ладижинський міський відділ ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький).

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим в порядку, передбаченому ст.156 ЦПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.157 ЦПК України).

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч.2 ст.157 ЦПК України).

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.4 ст.152 ЦПК України).

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1 ст.158 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Суддя