Справа № 478/2085/19 Провадження № 2/478/63/2020
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2020 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоренко Н.О.,

представника позивача Цуркан Я.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Казанківська виправна колонія №93» з приміщення Казанківського районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області, яка подана в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

В с т а н о в и в:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області звернувся до суду з позовною заявою, яка подана в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 у вигляді одного удару в область правого підребер`я ножем, спричинивши останньому, колото-різане поранення з раньовим каналом, що проникає до черевної порожнини з пораненням печінки та внутрішньочеревною кровотечею. У період з 18.02.2018 року по 28.02.2018 року потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікування у КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», у зв`язку з чим, вказаним закладом понесено витрати на його лікування у сумі 6616,34 грн. Вказану шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на користь держави в особі КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» суму коштів, витрачених на лікування потерпілого, у розмірі 6616,34 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, 18 лютого 2018 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з вітчимом ОСОБА_2 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Знаходячись у приміщенні кухні за вищевказаною адресою, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_1 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , схопив кухонний ніж та умисно наніс останньому один удар вказаним ножем в область правого підребер`я спричинивши при цьому проникаюче, колото-різане поранення з раньовим каналом, що проникає до черевної порожнини з пораненням печінки та внутрішньочеревною кровотечею.

Згідно висновку СМЕ №341 від 12.04.2018 року вказані тілесні ушкодження віднесені до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Цивільні позови під час розгляду кримінального провадження не заявлялися.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19.06.2019 року, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року відносно ОСОБА_1 , залишено без змін.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019 року набрав законної сили 19.06.2019 року.

Суд враховує, що згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У результаті спричинених тілесних ушкоджень у період з 18.02.2018 року по 28.02.2018 року потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», у зв`язку з чим, вказаним закладом понесено витрати на його лікування у сумі 6616,34 грн., до складу яких входять: заробітна плата - 4084,20 грн., нарахування на заробітну плату - 883,30 грн., харчування - 97,74 грн., медикаменти - 758,00 грн., господарчі та комунальні витрати - 793,10 грн., що підтверджується довідкою № 29 від 12.04.2018 року.

У ході розгляду справи по суті встановлено, що вказані витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані.

Так, відповідно до вимог п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Таким чином, для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.4 Порядку).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача витрат понесених на лікування потерпілого ОСОБА_2 , внаслідок вчинення ним злочинного діяння, оскільки вирок яким його засуджено набрав законної сили, а факт понесення витрат на лікування потерпілого знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Оскільки, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області підлягають стягненню 1921 грн. судового збору.

Керуючисьст.ст.10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Позовну заяву заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73, ), яка подана в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ), Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (54001, м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14-В, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 Казанківський район, с. Новоданилівка, Державна установа «Казанківська виправна колонія № АДРЕСА_3 ») про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (рахунок отримувача: UA7 АТ КБ «ПриватБанк») витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 6616 (шість тисяч шістсот шістнадцять) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) сплачений судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 лютого 2020 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський