ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6804/20 Справа № 202/5435/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна посилалися на те, що 26 жовтня 2007 року між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Факторинг Україна, який в свою чергу переуступив права вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CM-SME302/225/2007, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 83 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою у розмірі FIDR+4,4% річних з кінцевим терміном повернення до 26 жовтня 2017 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_3 26 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки №РM-SME302/225/2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О., предметом якого є магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року у справі № 2-2975/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ТОВ Борстройінвест на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року в розмірі 86 236,50 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 046,96 доларів США, відсотки за користування кредитом 7 148,74 доларів США, пеня 35 439,21 доларів США. ОСОБА_3 у порушення умов кредитного договору та чинного законодавства не здійснено погашення заборгованості за кредитним договором. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 серпня 2018 року №135673657 встановлено, що власником іпотечного майна на даний час є ОСОБА_1 , який придбав спірне приміщення за договором купівлі - продажу від 04 червня 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. Також в державному реєстрі відомості про іпотеку щодо іпотечного майна відсутні. Проте, ТОВ ОТП Факторинг Україна, як іпотекодержатель, не надавало згоди на відчуження іпотечного майна, а також на припинення іпотеки і заборони. Крім того, іпотекодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а договір купівлі-продажу іпотечного майна, на підставі якого відповідач набув право власності, укладений 04 червня 2016 року, тобто після смерті іпотекодавця. Таким чином, враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, а іпотека є дійсною. На підставі викладеного, ТОВ ОТП Факторинг Україна просили суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року із ЗАТ ОТП Банк звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року, а саме звернути стягнення на магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою : АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України Про виконавче провадження, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю ТОВ ОТП Факторинг Україна предмет іпотеки шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями.

21 червня 2019 року позивач збільшив позовні вимоги і просив поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку 6372853) (а.с. 140).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року залучено до участі у даній справі у якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 (а.с.161).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року заява ТОВ ОТП Факторинг Україна про збільшення позовних вимог залишена без розгляду (а.с. 190).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ТОВ ОТП Факторинг Україна просить рішення суду від 28 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.629 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 1 Закону України Про іпотеку іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України Про іпотеку.

Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України Про іпотеку передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку.

За змістом ст. 39 Закону України Про іпотеку в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України Про іпотеку ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України Про іпотеку та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

26 жовтня 2007 року між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Факторинг Україна, який в свою чергу переуступив права вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна, та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CM-SME302/225/2007, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 83 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою у розмірі FIDR+4,4% річних з кінцевим терміном повернення до 26 жовтня 2017 року (а.с.8-12).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_3 26 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки №РM-SME302/225/2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О., предметом якого є магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-16).

Вартість предмета іпотеки, відповідно до п.4.4вказаного договору іпотеки №РM-SME302/225/2007від 26 жовтня 2007 року, за взаємним погодженням сторін цього договору становить 602 500 грн. (т.1 а.с.14).

26 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О., на підставі ст. 73 Закону України Про нотаріат та у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження на магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстровано в реєстрі за № 89 (а.с.17).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у серпні 2009 року ПАТ ОТП Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ТОВ Борстройінвест про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.19).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ТОВ Борстройінвест на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року в розмірі 86 236,50 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 046,96 доларів США, відсотки за користування кредитом 7 148,74 доларів США, пеня 35 439,21 доларів США (а.с.19).

29 квітня 2010 року між ТОВ ОТП Факторинг Україна та АТ ОТП Банк був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ ОТП Банк відступили, а ТОВ ОТП Факторинг Україна прийняли право вимоги за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року, укладеним між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_3 та за договором іпотеки №РM-SME302/225/2007від 26 жовтня 2007 року, укладеного між ЗАТ ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_3 (а.с.29, 30, 31).

Позивач ТОВ ОТП Факторинг Україна є правонаступником АТ ОТП Банк та до нього перейшли всі права вимоги за кредитним договором щодо ОСОБА_3

01 серпня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 спірне нерухоме майно - магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.118, 119).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 33).

04 червня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. ОСОБА_4 продала спірне приміщення ОСОБА_1 (а.с.101, 102).

Таким чином, власником іпотечного майна на даний час є ОСОБА_1 , який придбав спірне приміщення за договором купівлі - продажу від 04 червня 2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. Спірне приміщення ОСОБА_1 придбав у гр. ОСОБА_4 , яка в свою чергу придбала вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 2014 року у ОСОБА_3 (а.с.37, 101,118-128).

ОСОБА_3 за життя у порушення умов кредитного договору та чинного законодавства не здійснено погашення заборгованості за кредитним договором.

12 жовтня 2017 року постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було повернуто виконавчий документ, що видавався на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року, стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.145, 146).

Відповідно до довідки, наданої ТОВ ОТП Факторинг Україна від 20 лютого 2020 року за вих. №36, за ОСОБА_3 рахується заборгованість за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року в сумі 570 386 грн. 88 коп. - по тілу кредиту, 65 026 грн. 27 коп. - за відсотками, 25 417 грн. 13 коп. - пеня (а.с.208).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами 04 вересня 2018 року, ТОВ ОТП Факторинг Україна просили суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року із ЗАТ ОТП Банк звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року, а саме звернути стягнення на магазин продовольчих товарів приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не визнав позовні вимоги, вказуючи, що звернувшись до суду з позовом у 2009 році про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року, позивач фактично змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Із зазначеним позовом до суду позивач звернувся у 2018 році, тобто після спливу трьох років, чим пропустив строк позовної давності про стягнення боргу (звернення стягнення на предмет іпотеки). Зазначав, що у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності, позовні вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна не підлягають задоволенню (а.с.95-100).

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пункту 1.9.1. кредитного договору № CM-SME302/225/2007 сторони договору узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині.

Зі змісту положень ст. 23 Закону України Про іпотеку випливає, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Таким чином, звернувшись до суду у серпні 2009 року з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ ОТП Банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ТОВ Борстройінвест на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором №CM-SME302/225/2007 від 26 жовтня 2007 року в розмірі 86 236,50 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 046,96 доларів США, відсотки за користування кредитом 7 148,74 доларів США, пеня 35 439,21 доларів США (а.с.19).

Встановлено, за життя ОСОБА_3 не було здійснено жодної проплати на виконання вказаного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в ТОВ ОТП Факторинг Україна у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулися до суду із вказаними позовними вимогами у цій справі про звернення стягнення на предмет іпотеки 04 вересня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач у справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна у зв`язку із пропуском строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав застосування строків позовної давності спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності рішення суду обставинам справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді