Справа № 203/4393/19
Провадження № 4-с/0203/4/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за скаргою державного підприємства «Регіональні електричні мережі», де боржник ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Новікова Миколи Миколайовича, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ДП «Регіональні електричні мережі» звернулося до суду за захистом своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні зі скаргою на дії державного виконавця з повернення 01 жовтня 2019 року без прийняття до виконання виконавчого листа №203/4860/15-ц, виданого 07 вересня 2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 62616,84 грн., з підстав пред`явлення виконавчого документа стягувачем не за місцем виконання, що вважають безпідставним, оскільки виконавчий лист пред`явлений до виконання за місцем знаходження майна боржника належного ОСОБА_1 на праві власності будинку АДРЕСА_1 , - за вибором стягувача відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», тому повернення виконавчого документу, що відбулось іще і з порушенням триденного строку такого повернення згідно ч.4 ст. 4 вказаного Закону, і з безпідставним посиланням на п.7 ст. 48 Закону, є неправомірним, на підставі чого стягувач просив суд: визнати повідомлення старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Новікова М.М. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01 жовтня 2019 року неправомірним; скасувати повідомлення цього державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01 жовтня 2019 року; зобов`язати Мар`їнський районний відділ ДВС ГТУЮ у Донецькій області прийняти до виконання виконавчий лист №203/4860/15-ц, виданий 07 вересня 2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення на користь ДП «Регіональні електричні мережі» грошових коштів, одержаних на виконання рішення цього суду від 16 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ДП «Регіональні електричні мережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 62616,84 грн. Також клопотали про поновлення строку звернення зі скаргою з причин запізного отримання поштою оскаржуваного рішення через направлення державним виконавцем кореспонденції за іншою адресою, не зважаючи на подану йому заяву про зміну місця знаходження стягувача.

Ухвалою судді від 10 грудня 2019 року вказана скарга прийнята до розгляду, як подана у строки, визначені ст. 449 ЦПК України та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що є правонаступником Мар`їнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області, 15 січня 2020 року подав відзив на скаргу, в якому вимоги скарги не визнав в повному обсязі, аргументуючи це тим, що державний виконавець прийняв рішення про повернення виконавчого документу без виконання 01 жовтня 2019 року на підставі п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами п.7 ст. 48 Закону, оскільки у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадження, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло не здійснюється, тому з урахуванням того, що на час прийняття оскаржуваного рішення сума боргу за виконавчим провадженням менше ніж 20 розмірів МЗП, тобто менше ніж 83460,00 грн., за відсутності доданих стягувачем документів про право власності ОСОБА_1 на будинок по АДРЕСА_1 , підстав для відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було, тому просили у задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання представник стягувача не прибув та у поданому 15 січня 2020 року клопотанні просив розглядати справу у відсутності представника ДП «Регіональні електричні мережі».

Державний виконавець в судове засідання не прибув та у поданій 15 січня 2020 року заяві Мар`їнський РВ ДВС Східного МУ МЮ клопотав про розгляд справи у відсутності державного виконавця.

Боржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду не клопотав та заяв по суті справи не подавав.

Суд, дослідивши наявні письмові докази в межах доводів скарги, приходить до наступного висновку.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження передбачені розділом IV вказаного Закону.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За вимогами ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Наведена норма надає стягувачу право вибору місця відкриття виконавчого провадження, тобто вибору місця пред`явлення виконавчого документу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено за розгляду справи, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 07 вересня 2017 року виданий виконавчий лист №203/4860/15-ц строком пред`явлення до 08 серпня 2020 року на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства Регіональні електричні мережі грошових коштів, одержаних ним на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року, ухваленого у цивільній справі №203/4860/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ДП Регіональні електричні мережі про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 62616,84 грн.

Стягувач ДП Регіональні електричні мережі подав заяву про примусове стягнення з ОСОБА_1 присуджених рішенням суду сум разом з оригіналом виконавчого листа №203/4860/15-ц та вказана заява за вх №14.41-20-14073 23 вересня 2019 року зареєстрована в Мар`їнському районному відділі Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області.

Частиною 3 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У своїй заяві стягувачем, окрім зазначених даних та реквізитів стягувача, боржника також зазначено додаткові відомості про те, що боржник ОСОБА_1 , який зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , має на праві власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином стягувач подав заяву про примусове виконання рішення суду разом з виконавчим листом до державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника, тобто до Мар`їнського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Доводи державної виконавчої служби про те, що стягувач не надав до заяви про примусове виконання рішення документів на підтвердження права власності боржника на нерухоме майно за місцем розташування якого пред`явлений виконавчий лист, суд до уваги не приймає, оскільки таких вимог Закон України Про виконавче провадження до заяви про примусове виконання рішення не містить, а частина 3 ст. 26 Закону визначає право стягувача за наявності у нього даних або відомостей повідомити їх державному виконавцю, а не вимоги надати підтверджуючі ці обставини документи та докази.

Натомість частина 7 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження зобов`язує державного виконавця у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, негайно після відкриття виконавчого провадження перевірити в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Також відповідно до ч.5 ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, державний виконавець після отримання 23 вересня 2019 року (у вівторок) заяви стягувача про примусове виконання рішення суду разом з виконавчим листом, який повністю відповідає вимогам ст. 3 Закону, безпідставно не відкрив наступного робочого дня, тобто 30 вересня 2019 року, у середу, виконавче провадження, при цьому, порушив і строк визначений ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та протягом трьох робочих днів з дня подання заяви стягувачем, тобто не пізніше 26 вересня 2019 року (п`ятниці) не направив відповідно до вимог ст. 28 Закону повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, та вирішив питання про повернення виконавчого документа без виконання лише повідомленням від 01 жовтня 2019 року, тобто з порушенням визначеного ч.4 ст.4 Закону строку.

Також відповідно до ч.ч.4,5 ст. 24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Посилання державного виконавця в оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 01 жовтня 2019 року на ч. 7 ст. 48 Закону як на підставу повернення є помилковим, оскільки першочергово за вимогами ч.2 ст. 48 Закону стягнення звертається на кошти, інші цінності, для чого згідно ч. 5 ст. 24 вказаного Закону проводить відповідні дії з виявлення такого майна. При цьому, вчинення дій з примусового виконання та їх порядок не впливає на право стягувача обрати відповідно до ч.1 ст. 24 Закону місце відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби та не може бути підставою для повернення виконавчого документа без виконання.

Натомість державний виконавець передчасно, без проведення наведених вище обов`язкових дій з виявлення коштів, інших цінностей, прийшов до висновку, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, оскільки за відсутності даних та їх перевірки про належність на праві власності нерухомого майна боржнику, державний виконавець не мав підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем знаходження майна боржника або, що вказане стягувачем у заяві наявне у боржника нерухоме майно є його єдиним житлом, оскільки будь-які дії з встановлення того чи дійсно належить нерухоме майно боржнику, чи єдине це житло боржника, чи ні, а так само по виявленню коштів, рахунків та іншого майна не проводилося взагалі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених за розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована і державним виконавцем неправомірно повідомлено 01 жовтня 2019 року про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання та таке повідомлення підлягає скасуванню, а за для належного усунення допущеного порушення прав стягувача належить зобов`язати Мар`їнський районного відділ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у передбачені ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» порядок та строки вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №203/4860/15-ц.

Керуючись ст.ст. 447-451, 259, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Державного підприємства Регіональні електричні мережі - задовольнити.

Повідомлення старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова Миколи Миколайовича про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01 жовтня 2019 року визнати неправомірним та скасувати.

Зобов`язати Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у передбачені ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» порядок та строки вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №203/4860/15-ц, виданий 07 вересня 2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства Регіональні електричні мережі грошових коштів, одержаних ним на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року, ухваленого у цивільній справі №203/4860/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ДП Регіональні електричні мережі про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 62616,84 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її оголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст складено 20 січня 2020 року.

Суддя О.В. Колесніченко