Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 368/1251/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

відповідачки - ОСОБА_2 (не з`явилась),

представника третьої особи (не з`явився),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що її мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті мати позивачки була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Велико-Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту. 29 вересня 2008 року їй було надано дозвіл на замовлення проекту із землеустрою. Однак через хворобу, за життя ОСОБА_3 не встигла замовити проект із землеустрою та не отримала правовстановлюючий документ на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Отже, після смерті ОСОБА_3 залишилось право на приватизацію земельної ділянки. За життя ОСОБА_3 заповіт на своє майно, в тому числі і на право на завершення приватизації, не склала. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка та її сестра ОСОБА_2 . У зв`язку з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивачка та відповідачка у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не відмовились від спадщини та з метою відкриття спадкової справи звернулись до державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки ними не було надано правовстановлюючий документ на цю ділянку. Сестра позивачки ОСОБА_2 відмовилась від своїх спадкових прав на завершення приватизації на земельну ділянку та не заперечувала щодо оформлення таких прав лише на позивачку. Виходячи з вищенаведеного позивачка просила визнати за нею у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Велико-Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що визнання відповідачкою позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання ОСОБА_2 позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку позивачка з відповідачкою, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли, звернувшись у встановлений строк до Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини (а.с. 8 зворот, 10).

До складу спадкового майна, крім іншого, входила земельна ділянка площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Велико-Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

На дану земельну ділянку спадкодавцем було отримано дозвіл на замовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 9), однак у зв`язку із смертю, не отримано Державного акта на право власності на земельну ділянку та не проведено реєстрацію права власності на неї.

Посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку та реєстрації права власності на неї, державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовила позивачці та відповідачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках на вказану земельну ділянку та рекомендувала звернутися до суду (а.с. 10).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Якщо громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Така правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц.

Відповідно до абз.6 п.3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності та землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Факт сплати позивачкою судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. підтверджується квитанцією № 28490604-1 від 7 жовтня 2019 року (а.с. 1).

Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при подачі позову, що складає 384 грн 20 коп., необхідно повернути останній з державного бюджету, а решту 50 відсотків судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Велико-Пріцьківської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту.

Повернути ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, сплаченого згідно квитанції № 28490604-1 від 7 жовтня 2019 року на р/р UA0000711, код 37341907, банк отримувача 899998, отримувач: Кагар.УК/м.Кагарлик/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Виконання рішення в частині повернення судового збору покласти на Управління Державної казначейської служби України у Кагарлицькому районі Київської області, , що розташоване за адресою: 09200, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Столична, 16.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), кошти на відшкодування 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя