22.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/2511/19
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/2511/2019
Номер провадження: 2/205/364/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача Бутенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 (далі Відповідач) був укладений Кредитний договір № 50007069, а також, підписано невід`ємні додатки до Договору, а саме: загальні умови та графік погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 114 045 (сто чотирнадцять тисяч сорок п`ять) грн. 88 коп., що складає еквівалент 14 010 (чотирнадцять тисяч десять) доларів США 55 центів. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012. Строк повернення кредиту 60 місяців.

Далі позивач зазначає, що 22.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої, сторонами погоджено та внесено зміни в розділ «основні умови кредиту», викладено у наступній редакції «строк кредиту: 84 місяців» та погоджено новий графік погашення кредиту.

Однак, незважаючи на погоджені умови та положення цивільного законодавства, починаючи з серпня 2014 року, відповідач почала систематично порушувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань, позивач був вимушений звернутися із вимогою за вих. № 5007069 від 03.04.2015 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Вказана вимога була отримана 29.04.2015 року, однак була проігнорована.

Окрім цього, позивач зазначає, що на виконання умов кредитного договору, між Приватним акціонерним товариством «СК «Українська Страхова Група», як страховиком та ОСОБА_2 , як страхувальником, за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - вигодонабувача, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-0199-12-01514 від 12.12.2012 року. За порушення ОСОБА_2 умов договорів, сплати страхових платежів позивачем, у відповідача виникла заборгованість з відшкодування страхових платежів позивачеві згідно п.5.6 загальних умов кредитування за період з 30.01.2016 року по 23.11.2018 року на загальну суму 26 903 (двадцять шість тисяч дев`ятсот три) грн. 42 коп., а також, суми 3 % річних у розмірі 1 590 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто) грн. 42 коп. та інфляційних витрат у розмірі 6 257 (шість тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 62 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 22.02.2019 року, складає - 450 966 (чотириста п`ятдесят тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 16 коп., де 216 668 (двісті шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 95 коп. заборгованість за кредитом, 24 290 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто) грн. 67 коп. 3% річних за час прострочення сплату кредиту, 97 086 (дев`яносто сім тисяч вісімдесят шість) грн. 46 коп. втрати від інфляції за час прострочення сплати кредиту, 22 809 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`ять) грн. 18 коп. штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, згідно п. 8.2 загальних умов кредитування, 55 359 (п`ятдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп. компенсація понесених витрат, згідно з п. 8.5 договору, 26 903 (двадцять шість тисяч дев`ятсот три) грн. 42 коп. сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів згідно з п. 5.6 договору, 1 590 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто) грн. 42 коп. 3 % річних за час прострочення відшкодування страхових платежів згідно з п. 5.6 договору, 6 257 (шість тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 62 коп. втрати від інфляції за час прострочення відшкодування страхових платежів згідно з п. 5.6 договору.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 5007069 від 12.12.2012 року у розмірі 450 966 (чотириста п`ятдесят тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 6 764 (шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 49 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Разом із цим, 28 листопада 2019 року представником відповідача подано до суду письмову заяву про застосування позовної давності. В обґрунтування такої заяви вказаний учасник справи посилається на ту обставину, що позивач змінив строк виконання основного зобов`язання, 03 квітня 2015 року звернувшись до позичальника з вимогою достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Оскільки строк основного зобов`язання фактично був змінений сплинув у 2015 році, а із даним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось тільки у 2019 році, то є наявними підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені в позовній заяві. Окремо наголошував на тому, що строки позовної давності пропущені позивачем із поважних причин, та підлягають поновленню.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» строків позовної давності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.04.2019 року заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено. Вирішено накласти арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомо майна 5062162), яке належить на праві власності ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь які дії, спрямовані на відчуження та (або) передання у забезпечення нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5062162, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі № 205/2511/2019.

Враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 50007069, відповідно до умов якого позивачем наданий відповідачу кредит у розмірі 114 045 (сто чотирнадцять тисяч сорок п`ять) грн. 88 коп., що складає еквівалент 14 010 (чотирнадцять тисяч десять) доларів США 55 центів. Строк кредиту визначений у договорі 60 місяців, а процентна ставка 9, 90 % змінна ставка відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування. Разова комісія за надання кредиту 2,50 % від суми кредиту. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012. Договір складається з Кредитного договору, Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту (а.с.13-24 том 1).

Відповідно до умов договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до п.1.3 загальних умов кредитування.

Судом також встановлено, що 20.12.2012 року між позивачем та відповідачем з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором № 50007069 від 12.12.2012 року було укладено Договір застави транспортного засобу № 50007069, відповідно до якого відповідач передала в заставу позивачеві належний їй на праві власності автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012 (а.с. 32-36 том 1).

Також судом встановлено, що Додатковою угодою без дати до Кредитного договору внесені зміни в розділі «основні умови кредиту», викладено у наступній редакції «строк кредиту: 84 місяці» (а.с. 26 том1).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов кредитного договору, між Приватним акціонерним товариством «СК «Українська Страхова Група», як страховиком та ОСОБА_2 , як страхувальником, за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - вигодонабувача, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-0199-12-01514 від 12.12.2012 року (а.с. 43-49 том 1).

Матеріалами справи також підтверджено, що 23.09.2014 року між Приватним акціонерним товариством «СК «Українська Страхова Група», як страховиком та ОСОБА_2 , було укладено Додатковий договір №1 до Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-0199-12-01514 від 12.12.2012 року. За цією додатковою угодою було змінено строк дії договору страхування з 12 год. 00 хв. 20.12.2012 року по 24 год. 00 хв. 19.12.2019 року та періоди страхування, страхові суми, страхові платежі та строки сплати страхових платежів (а.с. 50 том 1).

Судом також встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач звертався до відповідача із Вимогою (повідомленням) № 5007069 від 03.04.2015 року, про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 39-40 том 1). Вказана вимога була отримана стороною відповідача 29.04.2015 року, однак по суті задоволена не була (а.с.41 том 1).

Оскільки відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, у позасудовому порядку не здійснює погашення заборгованості, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно п. 3.3 загальних умов кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Зазначеним пунктом кредитного договору сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

У зв`язку з простроченням позичальником ОСОБА_2 термінів сплати чергового платежу з повернення кредиту та процентів за користування ним Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» змінило строк виконання основного зобов`язання, 03 квітня 2015 року звернувшись до позичальника з вимогою достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (а.с.39-40 том 1).

Аналіз змісту ст. ст. 1050, 1054 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно з його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, то відповідний строк для пред`явлення вимоги до боржника, обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

У вимозі про дострокове повернення кредиту від 03 квітня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» вимагало сплатити кредит та проценти за користуванням кредитом протягом тридцяти календарних днів з дня одержання позичальником цієї вимоги. У випадку неповернення кредиту кредитодавець зазначив, що він вживатиме заходів з примусового стягнення заборгованості за кредитом, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 вимоги щодо дострокового повернення кредиту у строк, вказаний у цій письмовій вимозі від 03 квітня 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. з заявою про видачу виконавчого напису щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012. 18 червня 2015 року нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на указаний транспортний засіб у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за Кредитним договором від 12 грудня 2012 року № 50007069 (зі змінами і доповненнями).

Таким чином, судом встановлена обставина прийняття позивачем, як кредитором, рішення про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, доведення такого рішення до відома відповідача, та не виконання по суті відповідачем, як боржником, такої вимоги кредитора.

Оскільки суду із боку сторони відповідача не надано жодних доказів та розрахунків на підтвердження заперечень стосовно невірного розрахунку заборгованості, то суд, керуючись принципами змагальності та диспозитивної цивільного судочинства, дослідивши письмові докази, надані позивачем, у тому числі кредитний договір з додатками, доходить висновку про обґрунтованість таких майнових вимог ТОВ «Порше Мобіліті».

Таким чином, на думку суду, позивач мав право на стягнення із відповідача вказаної у позові заборгованості у судовому порядку, однак за умови пред`явлення такої вимоги в межах позовної давності або за відсутності заяві відповідача про застосування такого строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті).

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з ч. 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (ст. ст. 257, 259 ЦК України).

Проте, змінивши строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 12 грудня 2012 року № 50007069 (зі змінами і доповненнями), шляхом надіслання позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту від 03 квітня 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» пред`явило до суду позов про стягнення заборгованості 19 березня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Суд не може погодитись, із доводами сторони позивача, щодо того, що вказаний строк позовної давності був пропущений з поважних причин, і є наявними підстави для його поновлення.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у своїх рішеннях (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії») неодноразово наголошував на тому, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Тобто, обмеження права вимоги строком позовної давності в цивільних справах має легітимну мету, а саме не допустити задавнених позовів. Тому позивач як зацікавлена сторона і кредитор має і зобов`язаний діяти вчасно, щоб відстоювати свої інтереси.

Встановивши у законі обмеження подати позов протягом трьох років, законодавець не нівелює саме право позивача на своє майно (гроші) і становить пропорційне втручання між використаними засобами і поставленою метою.

В даному випадку, судом встановлено, що позивачу було достеменно відомо про порушення відповідачем його майнових прав. Суд звертає увагу на те, що після зміни строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 12 грудня 2012 року № 50007069 (зі змінами і доповненнями), ОСОБА_2 жодних платежів на оплату заборгованості за цим договором не здійснювала.

Разом із цим, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку позовної давності представник позивача посилався лише на ту обставину, що оскарження ОСОБА_2 визначеного грошового еквіваленту суми кредиту, та графіку платежів, розміру та порядку сплати фактично унеможливлювало здійснення належних розрахунків позовних вимог.

Суд не може погодитись із вказаними тезами, адже станом на момент подання позову (19.03.2019 року) по даній цивільній справі, спір щодо дійсності окремих положень кредитного договору продовжував розглядатись компетентними судами України (справа № 205/6697/15), і дана обставина в цьому випадку не завадила позивачу звернутись до суду із позовом. Суд вказує, що розрахунок заборгованості за кредитом уявляє собою суто арифметичну операцію, за наявності суми простроченої заборгованості та визначених умовами договору відсоткових ставок та розміру штрафних санкцій позивач мав всі можливості здійснити розрахунок та звернутись до суду, і вже під час розгляду справи доводити правомірність такого розрахунку.

На думку суду, оскарження окремих умов кредитного договору у судовому порядку ніяким чином не може завадити у розумні строки зробити такий арифметичний розрахунок заборгованості та звернутись до суду із відповідним позовом.

Таким чином, на думку суду, в часі перебігу позовної давності по даній справі у розпорядженні позивача були сприятливі і нічим необтяжені періоди, коли він міг безперешкодно подати позов.

З огляду на пропуск вказаного строку на стягнення основної суми заборгованості, відсутність причин, які суд може визнати поважними, суд мусить постановити рішення про відмову в задоволені позову в цій частині.

Також, оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені, та інших компенсаційних платежів у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Що ж стосується відповідних нарахувань процентів, неустойки (пені та штрафу) та трьох процентів річних і втрат від інфляції, які нараховувались позивачем на вказані суми, після прийняття ним рішення (направлення вимоги) про повне дострокове повернення заборгованості за кредитом від 03.04.2015 року то, відповідно до правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, вказані нарахування є безпідставними.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та докази наявні у справі приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 256-258, 261, 264, 266, 267, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (місце знаходження: 02152, м. Дніпро, просп. П. Тичини, 1В, код ЄДРПОУ 36422974) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан