Провадження № 2/712/304/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

за участю секретаря Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ситника Т.А.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , успадкованою після смерті його батька ОСОБА_5 , 1939 р.н. Право власності на належну частку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Співвласником 1/3 частки в спірній квартирі є вдова померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає за адресою в АДРЕСА_2 . 1/ АДРЕСА_3 часткою в квартирі володіє ОСОБА_3 , яка фактично проживає за іншою адресою. Спір між ними з питання його проживання в спірній квартирі відсутній. Більш того, як співвласники майна, вони пропонували ОСОБА_2 продати спірну квартиру та розділити кошти, щоб позивач мав змогу купити собі кімнату в гуртожитку. Проте, на дану пропозицію відповідачка категорично не погодилась і продовжила чинити перешкоди у здійсненні позивачем права володіння, користування та розпорядження належною часткою у праві спільної власності. Отже, відповідачка не дає згоди ні на проживання позивача в спірній квартирі, а ні на її продаж, чим позбавляє його можливості організувати своє життя.

Враховуючи вищевикладене, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ним квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення його до даної квартири та передачі ключів від неї.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ситник Т.А. позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач суду пояснив, щовін є інвалідом І групи за загальним захворюванням і потребує сторонньої допомоги. Окрім успадкованої після смерті батька частки у спірній квартирі, іншого житла не має. Не маючи у власності іншого житла, позивач вимушений проживати у своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . за адресою: АДРЕСА_4 . Відносини з матір`ю в нього дуже складні, вона наполягає щоб він виїхав з квартири і проживав окремо та відмовляється допомагати і доглядати сина. Оскільки він не може самостійно себе обслуговувати, позивачу довелось звернутись до соціальної служби, тож на даний час йому допомагає соціальний працівник ОСОБА_7 , яка не раз була свідком напружених відносин між позивачем та матір`ю. Враховуючи життєві обставини, позивач хоче проживати окремо та користуватись належним йому на праві власності майном. Проте, ОСОБА_2 заперечує проти його проживання в спірній квартирі та не віддає ключі і надзвичайно агресивно поводиться. На ґрунті особистої неприязні ОСОБА_2 не дає йому можливості зайти в квартиру, в процесі спілкування допускає застосування принизливих слів, ображає його на предмет інвалідності та навіть погрожує фізичною розправою. З приводу неправомірної поведінки відповідачки позивач неодноразово звертався в різні інстанції, щоб якось вплинути на неї та припинити її агресивну, неадекватну поведінку. Зокрема, він звертався до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, але реальної допомоги не отримав.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що за життя спадкодавця - батька позивача, останній не підтримував нормальних родинних відносин з батьком і після його смерті не опікувався спадковим майном та не буде ним опікуватися, оскільки не має на це коштів та усвідомлення необхідності дбати про спадщину. Категорично заперечувала проти вселення позивача у спірне майно.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , успадкованою після смерті батька ОСОБА_5 , 1939 р.н.. Право власності на належну частку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 10.06.2019, зареєстровано в реєстрі за № 1-1677.

Співвласником 1/3 частки в спірній квартирі є вдова померлого відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає за адресою в АДРЕСА_2 Чапаївка АДРЕСА_2 .

Іншим співвласником 1/3 частки в квартирі є ОСОБА_3 , яка фактично проживає за іншою адресою.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 25.06.2005 позивач є інвалідом І групи за загальним захворюванням і потребує сторонньої допомоги.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Таким чином, позивач на даний час є власником своєї частки спірної квартири та має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством.

Отже, судом безспірно встановлено, що позивач не має ключів від квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується актом опитування сусідів від 25.08.2019, зокрема, в якому вказано, що ОСОБА_2 , яка є співвласницею вказаної квартири, не дає змоги ОСОБА_1 проживати в цій квартирі, яка дісталась йому в спадок від батька, а саме: не дає ключі, ображає, принижує, погрожує фізичною розправою, а сама у квартирі не живе. Цей факт не заперечується і самою відповіжачкою.

Разом з тим, актом опитування сусідів від 16.12.2019 встановлено, що ОСОБА_2 згідна на примирення з ОСОБА_1 та на продаж квартири з подальшим розділом відповідно до свідоцтва про спадщину.

Судом також встановлено, що між співвласниками не визначено порядок користування житловим приміщенням.

Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачами як вселення до спірної квартири не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Тому, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, беручи до уваги той факт, що відповідачка позов визнала, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 321, 379, 383, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_5 шляхом його вселення та зобов`язання ОСОБА_2 надання комплекту ключів ОСОБА_1 від вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 06.02.2020.

Головуючий І.О.Мельник