Справа № 628/3366/19
Провадження № 2/628/96/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі : головуючого судді Клімової С.В.,

при секретарі Бавики Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державного геокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельну частку /пай/ та виділення в натурі земельної частки /паю/ ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державного геокадастру у Харківській області в якому просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною; поновити строк позовної давності на звернення до суду; визнати за ним право на земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га умовних кадастрових гектарів члена КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області з земель колишнього КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду; виділити в натурі земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду, а у разі неможливості виділити в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, виділити земельну ділянку в іншому місці Куп`янського району в межах іншої сільради.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.02.1990 року він прийнятий в члени колгоспу ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, працював на різних роботах.

Після реорганізації колгоспу ім. Щорса в колективне сільськогосподарське підприємство ім.. Щорса КСП, яка проведена 06.02.1993 року позивач продовжував роботу в КСП ім.. Щорса та залишився членом КСП ім.. Щорса. Тільки 06.10.1998 року припинено членство КСП.

Саме в період, коли позивач був членом КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, передавалась земля у власність КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області, а саме: 13.10.1995 року Державний акт серії ХР 19-00-000469 на право колективної власності на землю сільськогосподарському підприємству ім.. Щорса Піщанською сільрадою Куп`янського району Харківської області. До Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР 19-00-000469 доданий список громадян членів КСП, серед яких є позивач ОСОБА_1 .

П.п. 1, 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям «встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств .

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки / паю/ у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі.

Право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства в тому числі пенсіонери... відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток /паїв/ усіх членів підприємства є рівними.

Оскільки земля хоч і розпайована, але залишаються вільні землі, достатні для того, щоб бути наділеними іншим членам КСП, які не були пропущені у списках, то позивач вважає, що він має право на земельний пай як колишній член КСП, який на час передання у власність землі був членом КСП та набув право на пай.

Причини того, чого не був виданий сертифікат про право на земельну частку /пай/, позивачу невідомі. Розмір паю члена КСП ім.. Щорса Куп`янського району Харківської області складає 7,42 га..

Позивач вважає, що його право на пай члена КСП повинно бути захищено. Записом у трудовій книжці позивача підтверджується, що позивач був членом КСП ім.. Щорса та працював на різних роботах в тваринництві.

З листа головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.09.2019 року позивач дізнався про те, що він був включений до списку громадян - членів КСП на право на земельний пай члена КСП ім.. Щорса, раніше позивачу про це не було відомо, та тому останній раніше не звертався з вимогою про право на земельний пай члена КСП. У зв`язку з чим, позивач вважає, що з поважної причини ним пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач Виконавчий комітет Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, також в судове засідання не з`явилися. Відповідно до наданої заяви просять суд розглянути справу у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечують.

Відповідач Куп`янська районна державна адміністрація Харківської області, також в судове засідання не з`явилися. Відповідно до наданої заяви просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач Головне управління Державного геокадастру у Харківській області, також в судове засідання не з`явилися. Про день час та місце розгляд у справи були повідомлені належним чином, що підтверджується копією поштових відправлень, які повернулися на адресу суду з відмітками «про отримання судової повістки». Відзив на позовну заяву до суду не направили, будь-яких пояснень стосовно позову до суду не надали.

У відповідності до п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював у колгоспі ім.. Щорса с. Піщане Куп`янського району Харківської області, КСП ім.. Щорса та прийнятий в члени колгоспу 16.02.1990 року, а припинено його членство КСП у зв`язку з реформуванням КСП, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Копією Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469 підтверджується, що даний Державний акт на право колективної власності на землю видано колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Щорса с. Піщане Куп`янського району, Піщанською сільською Радою народних депутатів Куп`янського району Харківської області у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 3953,9 га. Землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва. До якого додатком 1 вказано список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

Згідно даного списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, /російською мовою/ « ОСОБА_2 » включений до списку членів КСП ім.. Щорса, прізвище якого значиться під порядковим номером №244 ( а.с. 5-12).

Так, згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Так, відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель(зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

За таких обставин, не маючи сертифікату на земельну частку (пай) у позивача не було можливості отримати право на земельну частку (пай).

За правилами ст.ст. 71, 75, 76 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Аналогічні вимоги щодо застосування строків позовної давності містяться і в ст.ст.256-261 ЦК України (в редакції 2003 року).

Право на позов для захисту порушеного права у позивача виникло з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю. На той час позивачу, являючись членом вказаного КСП ім.. Щорса, не було відомо щодо включення його до списку осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позивачем вказано, що лише з відповіді головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.09.2019 року про надання копії державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.. Щорса та додатку до нього « Список громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» він дізнався про те, що був включений до списку громадян - членів КСП на право на земельний пай члена КСП ім.. Щорса.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин, так як не був обізнаний, щодо включення його до списків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю до спливу строку позовної давності.

Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі.

Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Аналізуючи норми чинного законодавства, можна зробити висновок, що для набуття права на земельний пай необхідна наявність таких умов: перебування у членах КСП на момент паювання землі, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Частина 1 статті 5 ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а частина 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в частині 1 статті 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Перший протокол», «Конвенція»): «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Фактично ця стаття Першого протоколу складається з трьох частин. Ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є положення про право мирно володіти своїм майном. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «РуїзТоріха проти Іспанії» (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачем доведено, що він був членом КСП на момент паювання землі, включений до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, тому має право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідачів, а також інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 11, 12 13, 78, 79, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, 71,75,75 ЦК УРСР, ст.. 41 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державного геокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельну частку /пай/ та виділення в натурі земельної частки /паю/ - задовольнити.

Визнати причину пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності поважною.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності на звернення до суду.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , право на земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га умовних кадастрових гектарів члена КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області з земель колишнього КСП ім. Щорса Куп`янського району Харківської області, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду.

Виділити в натурі земельну частку /пай/ в розмірі 7,42 га, розташованої в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу чи резервного фонду, а у разі неможливості виділити в адміністративних межах Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області, виділити земельну ділянку в іншому місці Куп`янського району в межах іншої сільради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги, з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/

Суддя: С.В. Клімова