Дата документу 14.01.2020
Cправа № 937/8334/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Адвокат Лисенко Сергій Дмитрович, в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заяою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме - будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування посилається, що позивач є власником зазначеного будинку. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який з 2014 року не проживає за вказаною адресою. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу певні незручності: унеможливлює отримання субсидії на комунальні послуги, вільно розпоряджатися своїм майном. Відповідач участі у підтриманні благоустрою будинку не приймає, комунальні платежі позивач сплачує самостійно. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, оскільки місцеперебування відповідача невідомо, тому позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. У випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахування клопотання представника позивача про слухання справи за його та позивача відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору дарування від 28.06.1994, договору купівлі-продажу від 09.06.1987, свідоцтва про право на спадщину від 23.11.1993 та довідкою № 2369 від 19.12.2019 КП «ММБТІ» ММР ЗО /а.с. 8-12/.
Відомості про право власності щодо житлового будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні.
Відповідно до довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської Запорізької області від 21.11.2019 № 6727, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.38/.
Однак, відповідач, який доводиться позивачу сином, за вказаною вище адресою не мешкає з 2014 року, що підтверджується копією довідки № 1678 голови квартального комітету № 13 Мелітопольської міськради народних депутатів /а.с. 13/.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім"ї власника права користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Установлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку був зареєстрований на правах члена сім`ї та проживав відповідач ОСОБА_2 , який доводиться позивачу сином, отже належить до членів сім"ї власника квартири ОСОБА_1
Оскільки будинок перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім`ї таким, що втратив право на житло.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але з 2014 року в ньому не проживає, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 5, 13, 89, 229, 247, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням -будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В.Ковальова