МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________
Номер провадження № 2/521/154/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.С.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України

предмет позову : відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те , що 30.10.2013 року в наслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, встановлена інвалідність із повною втратою здібностей до трудової діяльності на рік.

Винним в порушені ПДР за постановою про зупинення досудового розслідування від 20.03.2014 року Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області визнаний ОСОБА_2 .

Його відповідальність застрахована не була.

Відповідач МТСБУ відшкодував їй шкоду в розмірі 46772,52 грн.

Позивач стверджувала, що загальний розмір страхового відшкодування, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановлений законом як 100 тис.грн. на одного потерпілого.

Так, позивач просила суд стягнути на її користь частину не до виплаченого страхового відшкодування в розмірі 27528 грн.

Окрім того, позивач вважала можливим присудження правничою допомоги в розмірі 5000грн.

Сторони у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про розгляд справи.

В процесі розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог до 27528 грн., про що надала відповідну заяву.

Відповідач МТСБУ скористалось процесуальним правом надання відзиву, позов не визнало.

Так, відповідач стверджував, що 12.04.2017 МТСБУ прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 з фонду захисту потерпілих шкоди, заподіяної в результаті ДТП та виплатило страхове відшкодування в розмірі відповідно до поданих позивачем документів та згідно діючих норм законодавства. Враховуючи наявність на теперішній час висновку КУ «ООБСМЕ» від 10.10.2019 року є доцільним подання позивачем до МТСБУ нової заяви щодо перерахунку регламентної виплати.

В частині правничої допомоги відповідач послався на відсутність доказів, визначених ЦПК України, на її присудження за рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1.3. статей 1, 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частиною першою пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що 30.10.2013 року позивач стала потерпілою в ДТП.

Винним в порушені ПДР за постановою про зупинення досудового розслідування від 20.03.2014 року Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області визнаний ОСОБА_2 .

В наслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №309 від 20.12.2013 року.

19.02.2013 року висновком (МСЕК) позивачу було встановлена І «Б» група інвалідності на строк до 01.03.2015 року (довідка серії 10 ААВ №721660).

Відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

В порядку Закону України « » МТСБУ сплатило позивачу страхове відшкодування

607,08 грн. - в рахунок відшкодування підтверджених витрат на лікування потерпілої;

4 873,44 грн. - за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілою;

41 292,00 грн. - за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілою.

Зазначене підтверджується листом МТСБУ від 11.04.17р. вих.№3.1-05/8834.

23.02.2015 року позивачу встановлена II групу інвалідності, строком до 01.04.2016 року (довідка МСЕК Сері 10ААВ №749501), 14.03.2016 року - ІІІ група інвалідності строком до 01.04.2017 року ( довідка МСЕК Серія 10ААВ).

29.03.2017 року МСЕК позивачу встановлена III групу інвалідності строком до 01.05.2018 року, що підтверджується довідкою Серії 12 ААА №3002.

За висновком судово-медичної експертизи від 23.09.2020 року №22 в наслідок ушкодження здоров`я втрата працездатності ОСОБА_1 становить 20%.

В силу п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

Згідно п. 2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

За пунктами 9.3, 9.5 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

МТСБУ є належним відповідачем по справі з огляду на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована у встановленому законом порядку, що відповідає положенню статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування на її користь, як особи потерпілої за наслідками вчинення дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності та встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, а в подальшому ІІІ групи інвалідності з урахуванням висновку експертизи №22 від 23.09.2019 року та вже відшкодованого страхового відшкодування.

При вирішенні спору суд враховує, що законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика чи звернутися безпосередньо до суду. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати ВС від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15.

Із ухваленням рішення суд в порядку ст.141 ЦПК України вирішує питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Автопоміч» договір про надання правової (правничої) допомоги від 08.09.2016 року.

Згідно виписки з ЄДРЮО та ФОП керівником ТОВ «Автопоміч» є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за напрямком діяльності у сфері права.

Відповідно до п. 4.1. договору про надання правової (правничої) допомоги, за надання правничої допомоги вартість послуг по даному договору становить 30% від суми стягнення відшкодування. Якщо відшкодування сплачено ОСОБА_1 на його особовий рахунок, то оплата послуг передбачена п. 4.1 Договору здійснюється ОСОБА_1 після виплати ОСОБА_1 суми відшкодування не 3-х банківські днів після такої виплати. Якщо відшкодування сплачено уповноваженому представнику ТОВ «Автопоміч» на його особовий рахунок, ТОВ «Автопоміч» зобов`язаний не пізніше 3-х банківських днів здійснити зарахування коштів на особовий рахунок, в розмірі, що становить різницю між належним ОСОБА_1 відшкодування і вартістю послуг.

Нотаріально посвідченою довіреністю від 08.09.2016 року позивач уповноважила ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 представняти її інтереси, зокрема, в суді.

За розрахунком суми винагороди за правову допомогу ТОВ «Автопоміч» - ОСОБА_3 від 06.10.2017 року вартість наданих послуг, становить 4800 грн.

Додатковою угодою до договіру про надання правової (правничої) допомоги від 07.04.2020 року, укладеного між адвокатом Мелех Д.О. та ОСОБА_1 вартість послуг адвоката за підготовку уточнено позову становить 1000 грн.

За розрахунком суми винагороди за правову допомогу від 02.09.2019 року між адвокатом Мелех Д.О. та ОСОБА_1 від 17.04.2020 року вартість наданих послуг, становить 5000 грн.

Повноваження адвоката підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ№000317 від 24.03.2016 року та ордером № 1008218 від 21.11.2019 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.09.2019 року, укладений між адвокатом Мелех Д.О. та ОСОБА_1 , а також квитанція про оплату правової допомоги за договором № 02.09.2019 року .

Так правові підстави для стягнення правничої допомоги за рішенням суду відсутні.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги звільнення позивача за законом від сплати судового збору, враховуючи задоволення позову щодо вимог майнового характеру, з відповідача в дохід держави за ставною судового збору за 2017 рік підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, ст.ст.352, 354 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у розмірі 27 528 грн.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02002) в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 17.11. 2020 року

03.11.20