Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/372/2020

Справа № 229/7189/19

03 лютого 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зазначених вимог вказала наступне, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В цьому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який є сином позивача. З 2013 року відповідач у квартирі не мешкає. Вона намагалася вирішити питання про перереєстрацію сина, в позасудовому порядку. Реєстрація відповідача в її квартирі перешкоджає їй в повному обсязі користуватися правом власності, змушує її сплачувати зайві комунальні послуги, тому вона змушена звернутися до суду.

В судове засідання, позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 023 травня 1997 року.

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, підтверджується реєстрація відповідача ОСОБА_2 у зазначеній квартирі.

Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у квартирі позивача, як члени сім`ї.

Фактично, в зазначеній квартирі відповідач не мешкає з 2013 року, що підтверджується актом про фактичне не проживання особи за адресою місця реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 , оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Суд вважає, що реєстрація відповідача в зазначеній квартирі, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Відповідач покинув будинок добровільно, перешкод у користуванні квартирою з боку позивача не відбувалося.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко