ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 376/460/17

провадження № 61-11626св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Плосківське»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_6 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське», подану його представником Ліваком Антоном Петровичем, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Верланова С. М., Савченка С. І.,

Білоконь О. В., та касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське», подану його представником Янковичем Віталієм Олександровичем, на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, ухвалене у складі судді Нечепоренка Л. М., та постанову апеляційного суду Київської області

від 1 лютого 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «Плосківське» про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» та визнання незаконним виділу майна в натурі.

У березні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись із позовом до СТОВ «Плосківське»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_49 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ,

ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_50 ,

ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_6 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_51 , ОСОБА_51 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 ,

ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень».

В обґрунтування позовів вказували, що 19 березня 2016 року проведені збори власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень», організовані та проведені керівництвом СТОВ «Плосківське».

На думку позивачів, збори проведені з грубим порушенням діючого законодавства, оскільки власники майнових паїв не були повідомлені належним чином про дату, час і місце проведення, тому на зборах була присутня незначна кількість власників майнових паїв, яких недостатньо для прийняття рішень. При цьому у протоколі вказано значно більше присутніх.

Також позивачі вказують, що 9 квітня 2016 року проведено другі збори без належного повідомлення співвласників майнових паїв, на яких не було необхідної кількості власників майнових паїв, а прийняті на вказаних зборах рішення стосуються прав та інтересів значної кількості власників майнових паїв, було прийняте рішення без їх згоди на це, у тому числі про виділ майна в натурі з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське».

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили визнати недійсними рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» Таращанського району Київської області № 01-16 від 19 березня 2016 року та рішення № 2-16 від 9 квітня 2016 року, також визнати незаконним виділ майна в натурі з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське».

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Таращанського районного суду від 10 лютого 2017 року позов ОСОБА_52 до СТОВ «Плосківське» про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» та визнання незаконним виділу майна в натурі визнано неподаним та повернуто позивачу.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з невиконання позивачем у повному обсязі вимог ухвали від 1 лютого 2017 року, якою позов залишено без руху.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6 , скасовано ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року, а справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання для відкриття провадження у справі.

Постановляючи ухвалу від 30 березня 2017 року, суд апеляційної інстанції виходив з помилковості висновку суду першої інстанції про залишення позову без руху та повернення його позивачу з підстав незазначення доказів на підтвердження обставин, на які він посилався, оскільки докази можуть бути подані до попереднього судового засідання.

Також апеляційний суд вказував на помилковість висновку суду першої інстанції про залишення без руху його позову з підстав незазначення у позові кількості осіб, на права та обов`язки яких може вплинути судове рішення, оскільки, за висновком апеляційного суду, суддя при прийнятті позову не має права давати оцінку зазначеному позивачем складу осіб, які братимуть участь у справі.

Крім того, за висновком апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок надавати до позовної заяви виключно належно завірені копії документів, оскільки стаття 120 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, не містить таких вимог.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 30 травня

2017 року справу за позовом ОСОБА_6 до СТОВ «Плосківське» про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» та визнання незаконним виділу майна в натурі передано до Рокитнянського районного суду Київської області.

Ухвалою цього ж суду від 21 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до

СТОВ «Плосківське» про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» також передано до Рокитнянського районного суду Київської області.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15 червня

2017 року вказані позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня

2017 року вказані позови задоволено.

Визнано недійсними рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» Таращанського району Київської області № 01-16 від 19 березня 2016 року та рішення № 2-16 від 9 квітня 2016 року.

Визнано незаконним виділ майна в натурі з пайового фонду колишнього колективного приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське» на підставі рішення загальних зборів колишніх членів КПСП «Жовтень» № 2-16 від 9 квітня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовів, суд першої інстанції виходив з того, що на загальних зборах співвласників майнових паїв колишнього

КПСП «Жовтень» від 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року не заслухано звіту існуючої комісії з вирішення майнових питань

КПСП «Жовтень» перед створенням нової комісії; не витребувано у Плосківській сільській раді і не затверджено на зборах списків пайовиків колишнього

КПСП «Жовтень», не проведено реєстрацію присутніх на зборах пайовиків та не встановлено порядок підрахунку голосів.

Надаючи оцінку рішенням, прийнятим на загальних зборах 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року, суд першої інстанції зазначив, що вказані рішення прийняті за відсутності згоди всіх співвласників майнових паїв та з порушенням рекомендацій щодо проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки із наданих протоколів неможливо встановити дійсну кількість присутніх на зборах співвласників майнових паїв.

Суд першої інстанції зазначив, що протоколи рішень зборів не відображають дійсних подій, які відбувалися під час їх проведення. У протоколах вказані майже однакова кількість майнових сертифікатів, які прийняли участь у зборах, в той же час як на перших зборах були присутні біля 148 осіб, на других зборах близько

30 осіб, які не могли вони мати однакову кількість майнових сертифікатів, що і на перших зборах, тобто протоколи виготовили під конкретні рішення формально.

Крім того, суду не надано списків осіб, які прийняли участь у зборах 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року; всі довіреності, якими користувалися присутні при голосуванні, та всі сертифікати, якими володіли вказані особи особисто.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що збори проводились з порушенням діючого законодавства, а рішення, прийняті на них, порушують права та інтереси власників майнових сертифікатів, які не були належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи, у зв`язку з чим не прийняли участі у зборах, як наслідок не врахована їх думка при виділі майна в натурі СТОВ «Плосківське», тому рішення прийняті без врахування інтересів усіх співвласників майнових паїв.

Постановою апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2018 року апеляційну скаргу СТОВ «Плосківське» залишено без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції надав належну оцінку достовірності протоколів зборів від 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року і дійшов правильного висновку, що такі протоколи не відповідають дійсності.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду про те, що оспорювані збори проведені з порушенням встановленого законом порядку, а доводи апеляційної скарги не містять доказів та посилань, що могли б спростувати висновки суду.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У квітні 2017 року представник СТОВ «Плосківське» Лівак А. П. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року і залишити в силі ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року.

Касаційна скарга мотивована порушенням апеляційним судом статті 119 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_6 без руху, якою визначено, що у позовній заяві повинні міститись обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Вказує, що на виконання ухвали про залишення позову без руху ОСОБА_6 надав лише квитанцію про сплату судового збору. При цьому не виконав інші недоліки позовної заяви, а саме не зазначив доказів, що підтверджують кожну із викладених обставин про кількість учасників зборів співвласників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» від 19 березня

2016 року та від 9 квітня 2016 року, про продаж СТОВ «Плосківське» своїм засновникам нерухомого майна КПСП «Жовтень», про виконання ним обов`язків голови Комісії з майнових питань власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень»; не конкретизував вимогу щодо визнання незаконним виділу майна в натурі з пайового фонду колишнього

КПСП «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське»; не зазначив та не залучив осіб, на права та обов`язки яких може вплинути судове рішення у справі; не надав належним чином завірені копії документів, які додаються до позову.

На думку заявника, Таращанським районним судом Київської області постановлено ухвалу від 10 лютого 2017 року із дотриманням норм процесуального права, а суд апеляційної інстанції безпідставно скасував вказану ухвалу, помилково вважаючи, що позовна заява ОСОБА_6 відповідає вимогами статті 119 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу.

У лютому 2018 року представник СТОВ «Плосківське» - адвокат Янкович В. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року і постанову апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовів.

Касаційна скарга на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області

від 1 лютого 2018 року мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не зазначили у судових рішеннях норми матеріального права, які були порушені під час проведення оспорюваних зборів.

Заявник вказує на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що списки співвласників реорганізованого КПСП «Жовтень» не витребовувались у Плосківської сільської ради, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами справи.

Також заявник вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди посилаються на порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, який втратив чинність та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

На думку заявника, суди дійшли помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин частини першої статті 358 ЦК України, оскільки між співвласниками КПСП «Жовтень» не виникало права спільної часткової власності, так як майно не виділено співвласникам у спільну часткову власність та співвласниками не укладався договір про порядок володіння і користування майном як того вимагають рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджені наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року.

Заявник вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що для прийняття рішення про виділення майна в натурі співвласнику майнового паю реорганізованого КПСП «Жовтень» необхідна участь усіх членів КПСП, оскільки для прийняття такого рішення достатньо більшості голосів співвласників майнових паїв цього підприємства.

Помилковим, на думку заявника, є висновок судів попередніх інстанцій про порушення типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого

2001 року, під час створення нової комісії з вирішення майнових питань

КПСП «Жовтень».

Заявник просив врахувати, що з моменту оголошення про проведення загальних зборів 19 березня 2016 року позивачі або їх представники не звертались ні до комісії з вирішення майнових питань КПСП «Жовтень», ні до керівництва

СТОВ «Плосківське» із заявами щодо проведення зборів, виділення їм майна чи інших питань.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2017 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_53 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу СТОВ «Плосківське» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року, у якій зазначив про відповідність висновків суду апеляційної інстанції нормам процесуального права та просив залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

У липні 2018 року ОСОБА_54 , діючи в інтересах ОСОБА_6 ,

ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_19 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_50 , та ОСОБА_57 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 і шістнадцяти третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу СТОВ «Плосківське» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року і постанову апеляційного суду Київської області

від 1 лютого 2018 року, які Верховний Суд не враховує, оскільки у порушення статті 178 ЦПК України представниками до відзивів не додано документів, що підтверджують їх повноваження на представництво всіх осіб, в інтересах яких подано відзиви. Крім того, до відзивів не додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів усім іншим учасникам справи.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційна провадження за касаційною скаргою СТОВ «Плосківське» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 7 березня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою СТОВ «Плосківське» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2018 року і ухвалою цього суду від 10 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачі та треті особи є співвласниками майнових паїв колишнього КПСП «Жовтень» села Плоске Таращанського району Київської області.

З протоколу № 1-16 від 19 березня 2016 року загальних зборів співвласників майна пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» суди встановили, що цими зборами прийнято рішення про затвердження Положення про комісію з організації вирішення майнових питань КПСП «Жовтень», припинено повноваження існуючої комісії у зв`язку з неможливістю виконання нею своїх повноважень, створено комісію у новому складі і головою комісії обрано керівника СТОВ «Плосківське» ОСОБА_58 ; уповноважено

ОСОБА_58 на підписання від імені власників угод щодо управління, користування, розпорядження майновими паями, затверджені порядок скликання та організації роботи загальних зборів та положення про порядок паювання майна. З даного протоколу суди встановили, що на зборах були присутні особи, які в сукупності володіють 351 майновим сертифікатом, в тому числі через представників за довіреностями.

Підтвердження про присутність осіб, які в сукупності володіють 351 майновим сертифікатом, судам не надано, а позивачі та їх представники заперечують присутність на зборах такої кількості власників майнових сертифікатів.

З протоколу № 2-16 від 9 квітня 2016 року загальних зборів співвласників майна пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» суди встановилм, що цими зборами прийнято рішення про затвердження переліку майна уточненого пайового фонду реорганізованого КПСП «Жовтень»; затверджено список осіб, які прийняли рішення отримати майно в індивідуальну власність; затверджено перелік нерухомого майна для виділення його в натурі; затверджено перелік рухомого майна для виділення в натурі; виділено в натурі у власність

СТОВ «Плосківське» майно згідно з переліком нерухомого майна для виділення в натурі; виділено в натурі у власність СТОВ «Плосківське» майно згідно переліку рухомого майна для виділення в натурі; взято до уваги інформацію щодо наміру СТОВ «Плосківське» продовжувати викуповувати майнові паї у пайовиків

КПСП «Жовтень».

Зі змісту цього протоколу суди встановили, що на зборах були присутні особи, які у сукупності володіють 352 майновим сертифікатом, у тому числі через представників за довіреностями.

Суди встановили, що порядок голосування на зборах співвласників майнових сертифікатів колишнього КПСП «Жовтень» від 19 березня 2016 року та

від 9 квітня 2016 року не приймався. Перед загальними зборами реєстрація осіб, які є власниками майнових паїв не відбувалася, повноваження представників за довіреностями також не перевірялася і їх реєстрація не проводилася.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги СТОВ «Плосківське» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року та касаційної скарги СТОВ «Плосківське» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2018 року здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147?VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, суд дійшов таких висновків.

Щодо касаційної скарги СТОВ «Плосківське» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до СТОВ «Плосківське» про визнання недійсними рішень зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» та визнання незаконним виділу майна в натурі.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 1 лютого 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що останній не зазначив доказів, що підтверджують кожну із викладених обставин, наявність підстав для звільнення від доказування; не конкретизував вимогу щодо визнання незаконним виділу майна (кількість, ознаки) в натурі з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське»; не повністю сплатив судовий збір.

Також суд вважав, що позовна заява ОСОБА_6 , не відповідає частині четвертій статті 119 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час залишення позовної заяви без руху, зокрема, у ній не зазначено усіх співвласників майнових паїв реорганізованого КПСП «Жовтень», їх кількість та персональний склад, і не залучено вказаних осіб до участі у справі. Крім того, місцевий суд зазначив, що додані до позову копії документів належним чином не завірені.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого

2017 року позовну заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_6 надав до суду квитанцію про сплату судового збору, однак інші недоліки, зазначені в ухвалі, позивач не усунув.

Відповідно до статті 119 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час звернення до суду з указаним позовом, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача і відповідача, а також ім`я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За змістом пунктів 1, 2 частини шостої статті 130 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу суд під час проведення попереднього судового засідання уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав). Суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»).

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

З урахуванням наведеного та враховуючи, що такі недоліки позовної заяви як незазначення доказів, що підтверджують кожну із викладених обставин, неконкретизування вимоги щодо визнання незаконним виділу майна в натурі з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у власність СТОВ «Плосківське», незазначення усіх співвласників майнових паїв реорганізованого

КПСП «Жовтень», можуть бути усунені під час розгляду справи шляхом уточнення позовних вимог, тому підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви у суду першої інстанції не було.

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про покладення на позивача обов`язку додавати до позову належним чином завірені копії, оскільки статті 119, 120 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій, не містять таких вимог.

Апеляційний суд правильно зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо визнання неподаною та повернення позовної заяви з підстав невідповідності її вимогам статті 119 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Доводи касаційної скарги не впливають на правильність висновків апеляційного суду та зводяться до неправильного тлумачення заявником статті 119 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо касаційної скарги СТОВ «Плосківське» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2018 року

Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

За загальним правилом право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 ЦК України).

Питання розподілу та використання майна реорганізованих колективних підприємств, визначення розміру майнових паїв та їх документального посвідчення врегульоване постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»

(далі - постанова КМУ № 177) та наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», який втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 квітня 2013 року № 253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів».

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ № 177, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування, видається нове свідоцтво.

Згідно з пунктами 2.4, 2.5, 4.4 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється загальними зборами співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Договір між співвласниками про виділення в натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, оскільки майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, а тому його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 8 квітня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц (провадження

№ 61-4128св19).

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що проведення зборів власників майнових сертифікатів реорганізованого КПСП «Жовтень» та прийняття рішення, в тому числі і про розподіл та виділення майна СТОВ «Просківське», які оформлені протоколами від 19 березня 2016 року та від 9 квітня 2016 року, порушують права позивачів як співвласників майна реорганізованого КСП, оскільки вони не були повідомлені про проведення зазначених зборів та були позбавлені можливості прийняти у них участь.

Крім того, перевіряючи законність прийнятих рішень 19 березня 2016 року та

від 9 квітня 2016 року на загальних зборах співвласників майнового фонду колишнього КПСП «Жовтень» про: затвердження положення про комісію з організації вирішення майнових питань КПСП «Жовтень»; припинення повноважень існуючої комісії, створення нової комісії у новому складі; затвердження Порядку скликання та організації роботи загальних зборів та положення про порядок паювання майна, про затвердження переліку майна уточненого пайового фонду реорганізованого КПСП «Жовтень»; затвердження списку осіб, які прийняли рішення отримати майно в індивідуальну власність; затвердження переліку нерухомого майна для виділення його в натурі; затвердження Переліку рухомого майна для виділення в натурі; виділення в натурі у власність СТОВ «Плосківське» майна згідно переліку нерухомого майна для виділення в натурі; виділення в натурі у власність СТОВ «Плосківське» майна згідно переліку рухомого майна для виділення в натурі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорювані рішення зборів прийняті за відсутності згоди всіх співвласників майнових паїв та з порушенням рекомендацій щодо проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки із наданих протоколів неможливо встановити дійсну кількість присутніх на зборах співвласників майнових паїв.

Суд першої інстанції надав оцінку достовірності протоколів зборів від 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року зазначивши, що обставини щодо кількості учасників зборів, зазначені у цих протоколах, не відповідають дійсності. Апеляційний суд погодився із вказаним висновком суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про посилання судів на Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України

від 14 березня 2001 року № 62, який втратив чинність, не впливають на правильність вирішення справи по суті, тому не можуть бути підставою для скасування судових рішень.

Посилання заявника про неправильне застосування до спірних правовідносин частини першої статті 358 ЦПК України, так як у співвласників КПСП «Жовтень» не виникало права спільної часткової власності, відхиляються касаційним судом, оскільки майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Доводи касаційної скарги про помилковість висновків судів про те, що для прийняття рішення про виділення майна у натурі співвласнику майнового паю реорганізованого КПСП «Жовтень» необхідна участь усіх членів КПСП, відхиляються касаційним судом, оскільки відсутність на загальних зборах всіх власників майнових сертифікатів реорганізованого КПСП унеможливлює прийняття співвласниками реорганізованого підприємства одностайного рішення про виділення в натурі частки його майна. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі

№ 131/475/16-ц (провадження № 61-37867св18).

Також підлягають відхиленню доводи касаційної скарги щодо помилковості висновків судів про посилання на типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 177

від 28 лютого 2001 року, під час створення нової комісії з вирішення майнових питань КПСП «Жовтень», оскільки підставою для скасування рішень зборів, проведених 19 березня 2016 року та 9 квітня 2016 року, було ненадання відповідачем доказів повідомлення всіх співвласників КПСП «Жовтень» про проведення зборів та присутності на зборах достатньої кількості співвласників, що вказувало б на їх правомочність. Доводи касаційної скарги такі обставини не спростовують, тому правомірність створення комісії з вирішення майнових питань КПСП «Жовтень»не впливає на правильність вирішення справи по суті.

Посилання заявника про те, що з моменту оголошення про проведення загальних зборів 19 березня 2016 року позивачі або їх представники не звертались ні до комісії з вирішення майнових питань КПСП «Жовтень», ні до керівництва СТОВ «Плосківське» із будь-якими заявами, відхиляються касаційним судом, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачів не повідомлено про проведення загальних зборів, що виключає можливість їх звернення до організаторів зборів.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено і заявник такі не вказує.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про

захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське», подану його представником Ліваком Антоном Петровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Плосківське», подану його представником Янковичем Віталієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 жовтня

2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 1 лютого

2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. С. Жданова С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов