ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Херсон

Справа №667/7754/14-ц

Провадження №22ц/819/27/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О.

судді: Приходько Л.А.

Радченко С.В.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Івченко Олексій Олександрович, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 лютого 2015 року, ухвалене під головуванням судді Скорика С.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 55 тис. доларів США зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 10 липня 2038 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого остання узяла на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Того ж дня між ТОВ ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив останньому свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 10 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору станом на 01 серпня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 387 241,15 грн, з яких: заборгованість за кредитом -657 980,40 грн. (еквівалентно 55 тис. доларів США), заборгованість по відсотках - 553 255,64 грн. (еквівалентно 46 246,15 доларів США), пеня -176 005,11 грн (еквівалентно 14712,11 доларів США).

ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1387241,15 грн, а також судові витрати по справі.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 лютого 2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 1 387 241,15 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В частині задоволення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи частково позов ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції вважав установленим та доведеним факт існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Посилаючись на частину першу, четверту статті 559 ЦК України, а також враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів того, що поручитель ОСОБА_2 повідомлялась банком про збільшення процентної ставки за кредитом та надала згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності, а також доказів того, що банк, як кредитор, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`являв вимоги до поручителя, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення грошової заборгованості з поручителя ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Івченко О.О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог до позичальника скасувати.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2013 року у справі № 667/8719/13 вже прийнято рішення, за яким суд стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2008 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості у сумі 126 793,46 доларів США, що еквівалентно 1 013 460,13 грн, яка виникла станом на 01 травня 2013 року, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів.

За виконавчим листом від 16 квітня 2014 року, виданим на підставі вказаного рішення суду, відділом державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні проводиться його виконання.

Оскільки за рішенням суду від 02 грудня 2013 року в рахунок стягнення з боржника боргу за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, то ТОВ «Кредитні ініціативи» може пред`явити вимоги лише на підставі ст.625 ЦК України, а не повторно ставити питання про стягнення заборгованості за договором.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Івченко О.О. апеляційну скаргу просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснив, що у письмовому повідомлені від 18 грудня 2018 року товариство попередило боржника про необхідність сплати протягом 30 днів поточної заборгованості за кредитним договором у розмірі 373004,20 дол.США, що еквівалентно 10383363,47грн. Товариство вказало, що у разі несплати боргу зверне стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у позасудовому порядку. У разі врегулювання спору у позасудовому порядку, ОСОБА_1 буде анульований залишок непогашеної заборгованості. 10 червня 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєструвало на собою право власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Шевцов О.С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Пояснив, що станом на 13 січня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 432425,22 дол.США, що еквівалентно 10364240,36грн. Товариство звернуло стягнення на предмет іпотеки, зареєструвавши за собою право власності на квартиру, раніше належну боржнику. Згідно висновку ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 30 січня 2019 року вартість іпотечного майна становить 459663,00грн.

Заслухавши доповідача, представників сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 55 тис. доларів США строком до 10 липня 2038 року зі сплатою процентів за користуванням кредитом в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором (а.с. 9-12, 173-176).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого остання узяла на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором (а.с. 18).

Також виконання зобов`язань ОСОБА_1 забезпечено договором іпотеки від 10 липня 2008 року, за яким останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У пункті 3.9. кредитного договору сторони визначили, що при порушенні умов, передбачених пунктом 5.1.8. цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку,») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені пунктом 3.1. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом договору.

Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у порядку, передбаченому пунктом 3.10. цього договору.

Відповідно до пункту 3.10. у випадках порушення умов пунктів 3.8. та/або 3.9. та/або пункту 6.1.2. цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між банком та позичальником у відповідності до пункту 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору.

Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку.

Відповідно до пункту 6.1.3. кредитного договору, у порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором, у т.ч. у випадку невиконання позичальником умов пункту 3.8. та/або 3.9. та/або 6.1.2. цього договору, банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 21-34).

Того ж дня між ТОВ ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив останньому свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 35-43).

Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 10 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно заочного рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 грудня 2013року, яке набрало законної сили, задоволений позов ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 липня 2008 року та погашення заборгованості у загальному розмірі 126793,46 дол.США, що є еквівалентом 1013460,13грн., яка утворилася станом на 01 травня 2013 року та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 439615,00грн., процентам за користування коштами 292074,29грн., пені 281770,83грн. (а.с.170-171).

Цим рішенням встановлено, що 20 травня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило позичальнику письмову вимогу №7586-32/15 від 16 травня 2013 року про усунення порушення виконання зобов`язання у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги шляхом дострокового повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ТОВ «Кредитні ініціативи» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Зібранні у справі докази свідчать, що направивши боржнику 20 травня 2013 року письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, з 20 червня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи`в односторонньому порядку, були змінені умови договору та зобов`язання щодо строку його дії, а отже, нарахування процентів та пені поза межами дії договору є безпідставними.

Звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Кредитні ініціативи» вищенаведене не врахувало та просило стягнути заборгованість, яку товариством обраховано станом на 01 серпня 2014 року у загальному розмірі 1387241,15 грн., включивши до суми боргу нараховану заборгованості за період з червня 2013 по серпень 2014 року за процентами у розмірі 9046,57 дол.США та пеню у розмірі 16825,70дол.США, яка стягненню не підлягає, з приводу чого рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Тобто, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 липня 2008 року дорівнює сумі боргу, яка стягнута за рішенням суду від 02 грудня 2013 року, в межах строку дії договору та становить: тіло кредиту - 55000,00дол.США, проценти - 36541,26 дол.США, пеня 35252,20дол.США.

Різниця суми боргу визначеної у гривневому еквіваленті у судовому рішенні від 02 грудня 2013 року та у цій справі пов`язана зі зміною курсу долару США до національної валюти на час звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» з позовами до суду.

Відповідно до пункту 12.3.1. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателем за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності.

Сторони посвідчили, що право заставодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п.12.3 цього договору є безумовним, тобто після реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем у судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав зобов`язання або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

В ході розгляду справи встановлено, що 18 грудня 2018 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено письмове повідомлення боржнику ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Згідно цього повідомлення іпотекодержатель засвідчив, що у випадку задоволення вимог в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» залишок непогашеної заборгованості буде прощений (анульований).

10 червня 2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області за ТОВ «Кредитні ініціативи» було визнано право власності на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 грудня 2019 року від позивача був витребуваний детальний розрахунок наявної заборгованості ОСОБА_1 з обов`язковим зазначенням вартості предмета іпотеки, на який було визнано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», з детальним поясненням за якими платежами зарахована ця сума на погашення кредитної заборгованості та підтвердження наявності чи відсутності боргу за договором.

Вимоги цієї ухвали виконано частково, в частині надання висновку від 30 січня 2019 року, проведеного ТОВ «Незалежна експертна компанія», про вартість іпотечного майна у розмірі 459663,00грн.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача наполягав на тому, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором за період з 28 листопада 2012 року по 13 січня 2020 року становить 432425,32 дол.США, що дорівнює 10364240,35грн., яка продовжує нараховуватися до теперішнього часу. У цей розрахунок товариство не включило суму вартості предмета іпотеки, на яке звернуто стягнення в позасудовому порядку, а представник товариства не зміг надати пояснення з цього приводу, пославшись на відсутність у нього такої інформації.

Із наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості станом на 13 січня 2020 року вбачається, що позивач проводив нарахування заборгованості поза межами строку дії кредитного договору, без урахування погашення боргу за рахунок предмета іпотеки.

Представник ОСОБА_1 адвокат Івченко О.О. вказав, що вартість об`єкта оцінки, на його думку, є значно заниженою від ринкової вартості квартири на сьогоднішній день. Висновок про вартість майна від 30 січня 2019 року був здійснений без дослідження об`єкта, врахування стану нерухомого майна, боржник не був ознайомлений з цим висновком, що виключило можливість його оскарження останнім.

Вартість іпотеки згідно цього висновку дорівнює 18000,00 дол.США проти 61000,00 дол.США її вартості у порівнянні з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною сторонами за договором іпотеки на момент його укладення.

Ураховуючи вищенаведені обставини справи, та досягнуту між сторонами за ініціативи ТОВ «Кредитні ініціативи» домовленість про анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 у разі звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, та невиконання позивачем у повному обсязі вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 18 грудня 2019 року, що унеможливило перевірку судом наявності заявленої до стягнення заборгованості на час вирішення справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року.

В решті рішення суду не оскаржувалося, а отже не було предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Івченко Олексій Олександрович, задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 03 лютого 2015 року скасувати, прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1827,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко