Провадження № 6/359/321/2020
Справа № 359/3347/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області подання державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кошицького Артура Леонідовича про оголошення розшуку ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2020 року від державного виконавця Кошицького А.Л. надійшло подання з проханням оголосити в розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 10.05.2002 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовано тим, що на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 56743235 з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/1616 виданого 06.02.2018 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 240 071, 61 грн. Державними виконавцями на протязі 2018-2020 років проведені всі можливі виконавчі дії для виконання вищевказаного виконавчого листа, проте результатів це не дало. Місцеперебування боржника ОСОБА_1 не відоме. У зв`язку з цим, виникла необхідність в оголошенні розшуку боржника.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

У судове засідання державний виконавець належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. Натомість подав до суду заяву, в якій просив розгляд подання проводити у його відсутність, подання підтримує та просить задовольнити.

Інші учасники виконавчого провадження в судове засідання не повідомлялися, оскільки виклик учасників не передбачено ст. 438 ЦПК України.

Дослідивши подання та письмові докази, суд дійшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Положення ст. 18 ЦПК України передбачають обов`язковість судових рішень, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Витрати, пов`язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 56743235 з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/1616 виданого 06.02.2018 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 240 071, 61 грн.

11 липня 2018 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пільтяй Г.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за № 56743235.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах подання, які надані суду, відсутнє будь-яке підтвердження направлення постанови про відкриття та отримання її боржником по справі.

Державним виконавцем були зроблені відповідні запити до різних організацій та установ щодо наявності майна, що зареєстроване за ОСОБА_1 .

Так, з відповіді Пенсійного фонду України за № від 11.07.2018 та за № від 06.02.2020 вбачається, що інформація щодо отримання боржником пенсії відсутня.

З відповіді Пенсійного фонду України за № від 11.07.2018 вбачається, що інформація щодо місця роботи боржника відсутня.

З відповіді Державної фіскальної служби України за № від 12.07.2018 вбачається, що інформація щодо джерел отримання доходів боржником відсутня.

При виконанні виконавчого провадження державним виконавцем Пільтяй Г.В. приймалась постанова про арешт коштів боржника від 21.09.2018 року.

10.02.2020 року старшим державним виконавцем Тригубом Г.В. було здійснено виїзд за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що будинки з номерацією 3-11 знесені, за вищевказаною адресою знаходиться багатоповерховий будинок. Боржник за вказаною адресою відсутній.

Поданий суду акт державного виконавця від 10 лютого 2020 року про вихід державного виконавця по місцю проживання боржника та його відсутність, суд оцінює критично, оскільки він підписаний державним виконавцем та стягувачем; не можливо перевірити чи повідомлявся боржник про прихід виконавця, в які саме години був здійснений вихід, тощо. Сама відсутність боржника по адресі проживання або реєстрації не може ототожнюватись з ухиленням виконання судового рішення, оскільки виконавець має надати суду належні та допустимі докази на підтвердження саме фактів ухилення, вчинення боржником навмисних дій, переховування боржника.

Як вказано у поданні прийняті державним виконавцем заходи щодо розшуку боржника не мали позитивного результату, оскільки за останнім відомим місцем проживання боржник не виявлений, боржник на виклики державного виконавця не з`являється. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається за можливе встановити чи повідомлявся боржник належним чином про проведення виконавчих дій. До матеріалів подання таких доказів не долучено, не вказано про них і в поданні.

Згідно відповіді із Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Київській області щодо надання інформації про місце реєстрації боржника, ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться. Крім того, зазначено, що повноваження з реєстрації місця проживання з 04.04.2016 року делеговані органам місцевого самоврядування, для перевірки актуальності інформації про реєстрацію місця проживання необхідно звертатися до органу реєстрації (відповідного реєстру територіальної громади). Проте, доказів звернення державного виконавця до органів реєстрації суду не надано.

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до вимог ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від державного виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження дійсної обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, про отримання боржником викликів державного виконавця чи про відмову від їх отримання.

Відсутні переконливі дані про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду про стягнення боргу, при цьому висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, що були вказані виконавцем у поданні про обізнаність боржника стосовно стягнення з неї боргу.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника або іншу встановлену державним виконавцем адресу проживання/перебування боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року №916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц.

Разом з тим, державним виконавцем не надано суду ні доказів отримання ОСОБА_1 матеріалів виконавчого провадження, ні їх повернення за зворотною адресою із зазначенням причини неотримання.

Крім того, державним виконавцем не надано суду доказів його звернення до відповідних територіальних органів МВС України, ДМС України з запитами для отримання відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування боржника, перетину державних кордонів в 2020 році.

З матеріалів наданих суду копій виконавчого провадження не вбачається, що боржнику було належним чином (рекомендованим листом про вручення) направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця, а також що державним виконавцем були вжиті всі необхідні та визначені законом заходи для встановлення місця знаходження боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відсутні підстави для задоволення подання про розшук боржника, державним виконавцем не вжито всіх можливих дій, здійснення яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення місця проживання боржника, роботи, а відтак звернення до суду з поданням про розшук боржника є передчасним.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 438 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кошицького Артура Леонідовича про оголошення розшуку ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17 грудня 2020 року.

Суддя Л.В. Яковлєва