Справа № 162/978/20
Провадження № 2/162/242/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30.07.2000 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 7. Даний шлюб було зареєстровано Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про одруження від 30.07.2000, серії НОМЕР_1 . Від цього шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька ОСОБА_6 на теперішній час повнолітня. Подружні відносини між ними належним чином не склалися, так як вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя та виховання дітей. Протягом останнього часу у них не має спільного сімейного бюджету, разом не ведуть домашнього господарства, а шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинились. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , хоча згідно ст. 180 СК України зобов`язаний це робити. ОСОБА_2 має офіційні доходи в формі отримуваної заробітної плати, оскільки працює електромонтером в Любешівській філії ПрАТ «Волиньобленерго». Розмір його щомісячного доходу становить приблизно 8000.00 гривень, відтак вважає, що його дохід є достатнім для забезпечення матеріальних потреб їхніх неповнолітніх дітей та складається з регулярних грошових витрат, отримуваних у формі заробітної плати. Крім того зазначає, що відповідач нещодавно придбав автомобіль, що також вказує на достатність його доходів для забезпечення матеріальних потреб їхніх дітей. ОСОБА_1 не працює, має лише нерегулярні доходи від сезонних робіт протягом декількох місяців на рік, а відтак самостійно не може забезпечити дітей всім необхідним. Донька ОСОБА_6 досягла повноліття, однак на теперішній час вона навчається на денній формі навчання в Східноєвропейському національному університеті ім. Лесі Українки, в зв`язку з цим вона надалі потребує матеріальної допомоги на її утримання. ОСОБА_6 проживає з позивачем, що стверджується відповідною відміткою в її паспорті громадянина України та довідкою про склад сім`ї, отримує стипендію в розмірі 1660.00 гривень, якої не вистачає щоб покрити всі матеріальні потреби пов`язані з побутом та навчанням, інших доходів та джерел свого утримання вона не має, а відтак ні позивач ні донька самостійно не можемо забезпечити її необхідним розміром утримання для забезпечення її потреб. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження донькою навчання.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 03.11.2020 позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10.11.2020 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві. Додатково пояснила, що їх шлюб з відповідачем на теперішній час розірвано. Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження донькою навчання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні та в письмовому відзиві позовні вимоги визнав частково. Підтвердив, що позивач разом із їхніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали з ним в будинку його батьків до 05.12.2020. Вказує на, те що він здійснював догляд та по можливості забезпечував їхніх спільних дітей всім необхідним для належного їх гармонійного розвитку та життя, допомагає в побуті та навчанні, займається веденням домашнього господарства, в якому позивач не брала участі, оскільки вважала, що має можливість придбати все необхідне за власні кошти. Звертає увагу суду на те, що позивач періодично виїжджає на сезонні роботи терміном від 3 до 5 місяців, В останнє вона була відсутня з травня по вересень 2020 року, відповідно діти перебували на повному утриманні відповідача. З 06.12.2020 вони проживають окремо, оскільки позивач придбала нерухомість в с. Велика Глуша. Відповідно, для забезпечення належних умов для розвитку дітей ОСОБА_2 добровільно було передано ОСОБА_1 всі меблі та побутова техніка, а також продукти харчування, відповідно які були придбанні з його заробітної плати, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не працевлаштована. Гроші, які вона отримала за кордоном витратила на власні потреби. Окрім того, позивач не надає жодного доказу, що неповнолітні діти не отримують всі належні умови для розвитку, також не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що вона витрачає грошові кошти на неповнолітніх дітей в розмірі 3000-4000 гривень в місяць. Щодо повнолітньої дочки ОСОБА_3 , вона дійсно навчається, отримує стипендію в розмірі 1600 гривень. З 15.10.2020 по даний час перебуває в с. Велика Глуша, оскільки відповідно до наказу Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки від 13.10.2020 № 255-з та наказу Волинського національного університету імені Лесі Українки «Про особливості роботи навчального закладу в умовах карантину на період з 01 грудня по 31 грудня 2020 року перейшла на дистанційну форму навчання, тому додаткових витрат не потребує. Матеріальну допомогу відповідач надає, нещодавно особисто дочці була надана матеріальна допомога в розмірі 2000 гривень на руки, а також позивачем не додано доказів щодо місячних витрат на проживання та оплати поїздок на навчання. Зазначає, що на сьогоднішній день він не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Крім того, йому потрібно облаштувати будинок побутовою технікою першої необхідності, у зв`язку з тим, що меблі і побутова техніка, яка нажита за час їхнього спільного проживання, віддав після переїзду позивачу, для облаштування та утримання дітей. Окрім того, він має намір матеріально допомагати своїм дітям особисто, оскільки відповідач не заперечує та не проти щоб їхні діти проживали із ним. На даний час ОСОБА_2 працює, має можливість сплачувати аліменти, однак вважає, що позивач зависила розмір аліментів. Також додав виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про стан свого здоров`я, який є незадовільним. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив позов задовольнити частково, а саме: на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) та на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання - в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів у частці заробітку (доходу), частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвитку дитину.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (статтями 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неповнолітніми, ОСОБА_3 є повнолітньою, навчається на 3 курсі факультету біології та лісового господарства денної форми навчання за державним замовленням освітнього ступеня «бакалавр» Волинського національного університету імені Лесі Українки, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. ОСОБА_2 працює, має постійний, стабільний дохід, хворіє та потребує коштів на лікування. Позивач не має постійного місця роботи, однак працює на сезонних заробітках. ОСОБА_3 щомісячно отримує стипендію в розмірі 1660 гривень. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 23.05.2012, серії НОМЕР_3 від 04.03.2005 та серії НОМЕР_4 від 01.11.2000, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 30.07.2000, довідки про доходи ОСОБА_3 , виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 № 2320/236 від 18.04.2014, наказу № 255-з щодо тимчасового переходу на дистанційну форму навчання від 13.10.2020, наказу № 350-з про особливості роботи університету в умовах карантину на період з 01 грудня по 31 грудня 2020 року від 30.11.2020, довідки № 492 від 03.12.2020 .

Крім того, в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України не обґрунтовано та не доведено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потребують матеріальну допомогу в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та що їх повнолітня дочка ОСОБА_3 потребує від відповідача матеріальну допомогу в розмірі, а саме: 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, як і не наведено та не представлено суду належних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки та на повнолітню дитину в розмірі 1/7 частки щомісячно. Вказана обставина заперечується відповідачем, однак він зазначив, що погоджується та має можливість сплачувати на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки та на повнолітню в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дітей, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття та на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на час навчання доньки. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей.

Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору.

Керуючись статтями 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 184, 191, 199-200 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття починаючи з 02.11.2020.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на час навчання доньки, починаючи з 02.11.2020 та закінчення нею навчання 30.06.2022 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 24.12.2020.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич