Справа № 648/2904/20
Провадження № 2-сз/648/20/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

з участю секретаря судового засідання Данильченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення судового збору, -

в с т а н о в и в:

22.12.2020 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із заява про повернення судового збору, у якій просить у рамках економії судових витрат, повернути зі спеціального фонду державного бюджету 50% сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтуванням заяви посилається на те, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 15003 (п`ятнадцять тисяч три) грн. 78 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором б/н від 25.04.2014 року та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.., у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження підстави повернення 50 відсотків сплаченого судового збору наводить позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.06.2020 у справі № 755/6872/17. Як зазначено у вказаній постанові, згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 142 ЦПК України. Таким чином, відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення судом - не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України), але оскільки питання судових витрат вирішено у рішенні суду і посилання на цю статтю вичерпано, то на думку позивача йому надається законодавча можливість додаткового повернення 50 відсотків судового збору за ухвалою суду. Просив зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Білозерському районі Херсонської області повернути позивачу АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір сплачений в сумі 1051,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не викликались, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає відмові у її задоволенні із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Положення вказаної статті говорять про те, що визнання відповідачем позову повинно відбуватися до початку розгляду справи по суті. Як вбачається із матеріалів справи, до початку розгляду справи по суті від відповідача заяви про визнання позову не надходило. Відповідач визнав позов у судовому засіданні, тобто після початку розгляду справи по суті.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу.

Представник позивача зазначає, що ухвалення додаткового рішення неможливо, оскільки судом вже вирішено питання про судові витрати і посилається на ухвалу Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/6872/17, як на підставу компенсації 50 відсотків судового збору, пов`язаного з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Тому вважає, що законодавством надається можливість додатково повернути 50 відсотків судового збору за ухвалою суду.

Як вбачається з ухвали Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 червня 2020 року у цивільній справі № 755/6872/17, на стадії касаційного перегляду представником позивача надано до суду заяву про відмову від позову. З цих підстав провадження у справі закрито, визнано не чинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та вирішено питання щодо повернення на підставі ч.4 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної та касаційної скарги.

В даному випадку, рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16.12.2020 у цивільній справі № 648/2904/20 прийнято визнання позову відповідачем, задоволено позовні вимоги у повному обсязі та вирішено питання розподілу судових витрат, сума судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду, стягнута з відповідача на користь банку у повному обсязі.

Станом на день розгляду зави про повернення судових витрат дане рішення не набрало законної сили, сторонами не оскаржено, в тому числі з підстав невірного розподілу судових витрат.

Повернення АТ КБ «ПриватБанк» 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнення повної суми судового збору за рішенням суду призведе до отриманням ним більшої суми, ніж була сплачена при поданні позовної заяви (150% судового збору).

Суд розцінює вимоги позивача як такі, що направлені на подвійне отримання частини коштів сплаченого судового збору (1051,00 грн.), як за рахунок державного бюджету, так і за рахунок відповідача, що є неприпустимим, оскільки судові витрати підлягають розподілу лише в частині фактично понесених коштів.

Нормами чинного законодавства, у тому числі ст. 142 ЦПК України, не передбачено додаткового стягнення судового збору понад розмір, сплачений позивачем при пред`явленні позовної заяви, тому твердження заявника, викладені у заяві про те, що законодавством визначена можливість додаткового повернення 50 відсотків судового збору, є хибними та такими, що не ґрунтуються на законі внаслідок невірного тлумачення норм процесуального законодавства.

З огляду на зазначене, заява позивача про повернення судового збору за рахунок Державного бюджету України є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки сплачений судовий збір в повному обсязі стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 133, 142, 247, 258-261 ЦПК України, -

п ос т а н о в и в :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Рибас А.В.