Справа №621/3649/19
Пр. №2/621/240/20
Ухвала

Іменем України

06 лютого 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Вельможної І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Акулової А.М.,

прокурора Колот Н.М.,

потерпілої Зеленської І.І.,

обвинуваченого Філатова В.Г ОСОБА_1 ,

захисника Пасмурової І.О.,

перекладача - Цильової З.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000762 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. ОСОБА_3 на ОСОБА_4 краю, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , востаннє судимий вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 09.04.2013 за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 10 років, 14.12.2018 звільнений з Жовтневої ВК №17 на не відбутий строк 3 роки 2 місяці 10 днів за станом здоров`я,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 263, частиною 4 статті 296 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта №0000762 від 27 серпня 2019 року ОСОБА_2 , обвинувачується в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу та грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час судового засідання прокурор Колот ОСОБА_5 М ОСОБА_1 , заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. А обґрунтованість обвинувачення у вчиненні ОСОБА_2 , злочинів дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_6 , проти клопотання прокурора заперечували, у свою чергу ОСОБА_2 , заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу вказали, що підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою немає з урахуванням відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обвинувачений посилався на вкрай незадовільний стан здоров`я, інвалідність ІІ групи, міцність соціальних зв`язків, небезпеку для життя та здоров`я, яка має місце в умовах ізоляції від суспільства.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора зазначивши, що обвинувачений підлягає триманню під вартою.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2019 року відносно ОСОБА_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 25 жовтня 2019 року, який в подальшому продовжено ухвалами суду. Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_2 , спливає 09 лютого 2020 року. Під час судового засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 .

Під час розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2 , було враховано наявність ризиків вчинення нових злочинів, а також переховування від суду, можливий вплив на потерпілих, свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_2 , у разі визнання його винним за вказаним обвинуваченням, відомості про наявність у обвинуваченого непогашеної судимості за особливо тяжкий злочин проти життя людини вказує на наявність ризиків можливості вчинення нового злочину та переховування від суду.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає неслушними.

Крім того, на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відомостями медичної документації щодо результатів оглядів ОСОБА_2 спеціалістами обласного протитуберкульозного диспансера, міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної долпомоги, обласної клінічної наркологічної лікарні встановлено, що ОСОБА_2 госпіталізації не потребує, може утримуватися в СІЗО.

Тобто, незважаючи на наявність у обвинуваченого низки захворювань, його стан здоров`я не виключає можливість застосування запобіжного заходу - тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, де йому може надаватися необхідна медична допомога.

Відомостей, що спростовують вищевказаний факт стороною захисту на розсуд суду не представлено.

Посилання захисника та власне обвинуваченого щодо наявності інвалідності, вкрай незадовільного стану здоров`я, потреби у лікуванні, інших обставин, що мають суттєве значення не знайшли свого документального підтвердження.

Досліджені у судовому засіданні довідки начальника Покровської спеціалізованої туберкульозної лікарні №17 від 12 та 24 січня 2020 року не вказують на факт неможливості утримання ОСОБА_2 , в умовах ізоляції від суспільства чи факт неможливості забезпечити надання медичної допомоги, з огляду на діагнози встановлені ОСОБА_2 , а констатують факт надання допомоги, рекомендації з лікування.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_2 , процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Законодавець наголосив, що життя та здоров?я особи є найголовнішою цінністю в суспільстві, і у разі наявності посягань на нього, суд вправі прийняти рішення про тимчасове безальтернативне обмеження права на свободу особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні таких посягань та щодо якої існують ґрунтовні сумніви у неналежності її процесуальної поведінки.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 314-317, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора Колот Н.М., про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 05 квітня 2020 року.

3. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу відмовити.

3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_2 , протягом семи днів з часу вручення ухвали.

4. Повний текст ухвали суду оголошено о 16 год. 06 лютого 2020 року.

Головуючий: