Провадження №2/428/2402/2019
14 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований, але фактично не проживає з вересня 2012 року її син ОСОБА_2 . Наявність реєстрації відповідача у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Додатково в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає, не сплачує комунальні послуги, через це вона не може отримати субсидію. З вересня 2012 року ОСОБА_2 не мешкає з нею в спірній квартирі, де він знаходиться їй невідомо.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
16.12.2019 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_1 вона має сусідські відносини. У сусідки ОСОБА_1 є син ОСОБА_5 , якого вона востаннє бачила приблизно п`ять, шість років назад. Інна з сином мешкала в квартирі АДРЕСА_4 .
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_1 - це її сусідка. ОСОБА_2 - син ОСОБА_1 , який не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 приблизно з 2012 року. Він перебуває у розшуку. ОСОБА_1 сина з квартири не виганяла, чи були у них конфлікти не знає. ОСОБА_1 мешкає в квартирі АДРЕСА_5 сама протягом останніх п`яти років.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири серії АВО №016517 від 27.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кізімою В.В., зареєстрованим в реєстрі за №3817. Право власності на квартиру зареєстроване в Сєвєродонецькому БТІ Луганської області від 13.12.2000 року за реєстровим № 180.
Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше 1 року без поважних причин. Зазначена обставина знайшла своє підтвердження поясненнями позивача, свідченнями свідків та письмовими доказами.
Зазначене дає підстави суду зробити висновок про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768,40 грн. у зв`язку з документальним їх підтвердженням.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280-283, 288-289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 15.01.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.11.2019 року.

Суддя Ж. І. Кордюкова