Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 Справа №607/16677/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

учасників справи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що її судовим рішення поновлено на посаді з 01.09.2018. Відповідач видав наказ про її поновлення та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2018, однак коштів про нарахування їй суми не виплачено.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01 вересня 2018 року по 20 травня 2019 року у сумі 65 463,06 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що 03 серпня 2018 року адміністрацією інституту видано наказ № 168-к про звільнення позивача з посади методиста відділу дошкільної, початкової, спеціальної та інклюзивної освіти Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти з 31.08.2018 року на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16.05.2019, справа № 607/19862/18, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної педагогічної освіти про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено. Скасовано наказ № 165-к від 03.08.2018 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з 31.08.2018 року та поновити ОСОБА_1 на посаді методиста відділу дошкільної, початкової, спеціальної та інклюзивної освіти в Тернопільському обласному комунальному інституті післядипломної педагогічної освіти з 01 вересня 2018 року.

Наказом № 108-к від 20.05.2019 про поновлення на роботі ОСОБА_1 та попередження про вивільнення у зв`язку із скороченням, наказано п.1 скасувати наказ від 03.08.2018 №165-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». п. 2 Поновлено ОСОБА_1 на посаді методиста відділу дошкільної, початкової, спеціалізованої та інклюзивної освіти з 01 вересня 2018 року. 4.1. Провести необхідні виплат ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2018 року.

У судовому засіданні позивач пояснив суду, що середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2018 року по 20 травня 2019 року їй не виплачено.

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16.

П. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» постановлено, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи при цьому суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), пунктом 2 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідно до довідки про доходи №01-061752 від 20.06.2019 виданої Тернопільським обласним комунальним інститутом післядипломної освіти, середньоденна заробітна плата складає 367,77 грн.

Загальна кількість робочих днів за підрахунками позивача становить за період з 01 вересня 2018 року про 20 травня 2019 року складає 178 дні.

Як вказано в вище зазначеному порядку після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 65 463,06 грн. відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу (середньоденна заробітна плата 367,77 грн. х 178 робочих дні = 65 463,06 грн.).

За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти,на користь ОСОБА_1 середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу в розмірі 65 463,06 грн. з відрахуванням до бюджету усіх податків та зборів.

Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 235 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти,на користь ОСОБА_1 середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу в розмірі 65 463,06 грн. (шістдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят три гривні 06 копійок) з відрахуванням до бюджету усіх податків та зборів.

Стягнути з Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти на користь держави судовий збір у сумі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Тернопільського обласного комунального інституту післядипломної освіти, , місцезнаходження: вул. В. Громницького, буд. 1, м. Тернопіль.

Повний текст рішення суду складено 15 січня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко