Справа №266/3511/19
Провадження№ 2/266/111/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді- Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Топузової К.Р., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Воєвутко К.В., представника відповідача Маріупольської міської ради Зінов`єва І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа комунальний комплексний позашкільний навчальний заклад «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» про часткове визнання незаконним та скасування додатку до рішення Маріупольської міської ради, скасувати запис про право власності , суд

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019року позивач звернулась до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом в якому він просить визнати незаконним та скасувати п.36 додатку до рішення Маріупольської міської ради від 21.03.2018р. №7/29-2612 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок навчальним закладам Маріупольської міської ради» в частині затвердження проекту землеустрою,щодо відведення земельної ділянки КЗ «Будинок творчості дітей та юнацтва Приморського району»(кадастровий номер :01:010:0119) для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти загальною площею 0,4247 га по АДРЕСА_1 , також просила скасувати запис про право в державному реєстрі прав на нерухоме майно здійсненого 18.04.2018р. за №25808761,щодо реєстрації за КЗ «Будинок творчості дітей та юнацтва Приморського району» права постійного користування на земельну ділянку, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ,загальною площею 0,4247га

В судове засідання 23грудня 2020р. від представника позивача адвоката Воєвутко К.В. надійшло клопотання про забезпечення позову. В клопотанні представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову,шляхом накладення арешту на комунальне майно будівлі і споруди та земельну ділянку,що розташовані по АДРЕСА_1 , вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Маріупольській міській раді вчиняти будь-які дії відносно спірної земельної ділянки та будівель і споруд комунального майна,розташованого по АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки відповідачем розроблено та заплановано на 2021рік фінансування заходів реконструкції комунального майна по АДРЕСА_1 , а також розвиток,облаштування спірної земельної ділянки ,що можливе ще раз передача комунального майна іншій особі,що врешті решт буде спричиняти затягування вирішення даного спору та може привести до неможливості захисту порушених прав позивача просить забезпечити позов ОСОБА_1 .

Представник позивача підтримала в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Зінов`єв І.Г. заперечував проти задоволення клопотання про забезпечення позову, вважає його необґрунтованим та таким ,що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень зазначив,що в клопотанні не конкретизовано на яке саме комунальне майно просить представник позивача накласти арешт майно не ідентифіковано ,також не зазначено і не ідентифіковано ознаки земельної ділянки . Не зазначення цих відомостей в подальшому ускладнить виконання ухвали суду. Також представник відповідача звернув увагу суду ,що вимоги клопотання тотожні заявленим вимогам,а згідно п.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, вислухавши думку учасників процесу приходить до наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Наведеною нормою встановлена вимога про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч.1 п.7 ст.151 ЦПК України зазначено ,що в заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені інші відомості для забезпечення позову.

В своїй заяві представник позивача не конкретизував та не ідентифікував майно на яке він просить накласти арешт, не вказано на які саме споруду, кадастровий номер земельною ділянки, кому належить зазначене майно чи хто є належним користувачем комунального майна.

Згідно п.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд вважає, що заявлені в клопотанні вимоги про забезпечення позову за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам, а при цьому спір ще не вирішено по суті.

В зв`язку з наведеним суддя вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Воєвутко К.В. про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Воєвутко Кристині Володимирівні в задоволені заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа комунальний комплексний позашкільний навчальний заклад «Маріупольський міський Палац естетичного виховання» про часткове визнання незаконним та скасування додатку до рішення Маріупольської міської ради, скасувати запис про право власності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Федотова В. М.