Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2301/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Шевчик О.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Фурман Н.Л.,

представника відповідача військової частини

НОМЕР_1 Бердули П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь 161 815 грн. 06 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.11.2018 року по день винесення рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь моральну шкоду завдану незаконними діями керівництва військової частини в сумі 25 000 грн.; в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.
На обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом командувача оперативного командування "Північ" від 11.10.2018 №223 його, майора, начальника оперативного відділення військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом "й" (як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про мобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом та не висловив бажання продовжити військову службу під час особливого періоду) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (зі змінами) з правом носіння військової форми, однак, будучи звільненим військової служби, повний розрахунок з ним не проведений.

Позивач в судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи провести у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача в позові просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на підстави, вказані у відзиві, зокрема, те що згідно відомості розподілу виплат від 23.09.2019 року ОСОБА_1 виплачено 1256,76 грн. матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, що військовою частиною НОМЕР_1 вжито всіх заходів для проведення повного розрахунку з позивачем. Питання стягнення середнього заробітку регулюється не нормами КЗпП, на які посилається позивач, а регулюється спеціальним законодавством, оскільки ОСОБА_1 на час звільнення був військовослужбовцем; щодо стягнення моральної шкоди, то відсутні будь-які докази, які вказують на спричинення позивачу моральної шкоди.

Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, прийшов до таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини 4 статті 2 цього Закону порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що на підставі наказу командувача оперативного командування "Північ" від 11.10.2018 №223, майора ОСОБА_1 , начальника оперативного відділення військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом "й" (як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про мобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом та не висловив бажання продовжити військову службу під час особливого періоду) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (зі змінами) з правом носіння військової форми.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2018 року №270 позивача з 31.10.2018 року виключено зі списків особового складу вказаної частини та з усіх видів забезпечення.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні. Визнано протиправною і скасовано Наказ командира військової частини НОМЕР_2 №286 від 16.11.2018 року "Про закінчення службового розслідування по факту законності виплати компенсації вартості за неотримане речове майно майору ОСОБА_1 " в частині, якою наказано вважати недійсним абзац 8 п.2 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №270 від 31.10.2018 року щодо виплати позивачу 8999,92 грн. компенсації вартості за неотримане речове майно. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 8999 грн. 92 коп. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі, визначеному відповідно до положень розділу ХХIV Інструкції Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260.
Дані обставини підтверджуються: витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2018 року № 270; постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року (справа № 560/333/19).

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

В той же час, спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, навіть якщо подання відповідного позову відбувається після звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 17 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, і справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. 255, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.М. Шевчик