КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 754/10468/19

провадження №22-ц/824/14833/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року /суддя Бабко В.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту батьківства.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /т. 2 а.с. 31-39/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивачка народжена ІНФОРМАЦІЯ_3 не могла проживати з ОСОБА_7 як батьком до 1990 р., оскільки він працював в с. Містечко Брусилівського району Житомирської області, а у період з 1985 по 1987 роки жив у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 . Спростовується проживання померлого з матір`ю позивача і показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Також зазначала, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у долучення архівної довідки про місце роботи ОСОБА_7 у зв`язку з порушенням строків, оскільки у відзиві на позов було заявлено клопотання про необхідність її витребування. Наголошувала на тому, що жодного доказу ані спільного проживання з веденням господарства, ані доказів виховання та утримання позивачки померлим ОСОБА_7 , окрім припущень не надано.

ОСОБА_6 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначав, що він є рідним братом ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та є рідним братом ОСОБА_3 . Йому особисто відомо, що у 1980 роках його брат познайомився з ОСОБА_13 і проживав з нею. У 1987 в них народилась донька ОСОБА_1 , після її народження він деякий час з ними жив, а потім повернувся до рідного села Містечка. Позивачку він сприймав як племінницю, знав з народження, при ньому померлий брат визнавав її своєю донькою. Також зазначав, що тісних зв`язків з двоюрідними сестрами - свідками по справі померлий не підтримував, тому їм не могли бути відомі обставини справи. Крім того, у відзиві просив виправити описку, допущену в ухвалі про відкриття провадження від 13.11.2020 р. в зазначені його імені, зазначивши вірне ім`я ОСОБА_6 .

Представник позивача також звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що архівна довідка не може бути прийнята судом як доказ, оскільки це не було предметом розгляду в суді першої інстанції. До відзиву така довідка не подавалась, прохання про витребування такої довідки також, поважних підстав її неподання в апеляційній скарзі не зазначено. Наголошував, що факт реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 не доводить відсутності позашлюбних відносин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського РВК м. Києва, актовий запис № 1630, батьками ОСОБА_1 записані: батько - ОСОБА_15 та мати - ОСОБА_13 , відомості про батька записані за вказівкою матері.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №264.

Позивачка звертаючись з даним позовом посилається на те, що ОСОБА_7 є її батьком.

Відповідно до заяви ОСОБА_13 , посвідченої 08.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрованою в реєстрі за № 395, зазначено, що в 1980 році вона познайомилась з ОСОБА_7 , проживали разом, ставились один до одного як чоловік та дружина, разом вели домашній побут, відвідували друзів, приймали гостей, відмічали свята, жили як сім`я. В 1987 році вона завагітніла від ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилась донька, яку вони назвали ОСОБА_1 . Обговоривши питання офіційної реєстрації, вирішили, що маючи статус одинокої матері, це допоможе отримувати від держави соціальні пільги. При реєстрації дитини вона написала заяву і ім`я по батькові дитини були вказані з її слів - ОСОБА_1 . Приблизно в 1988 році ОСОБА_7 звільнився з роботи та поїхав проживати до матері в с.Містечко. Поки дочка була маленькою їздила до батька та бабусі в село Містечко. Батько завжди приймав участь у її вихованні, приїжджаючи до Києва, проживав разом з ними.

Згідно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Також встановлено, що покійний ОСОБА_7 та відповідачі: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є рідними братами та сестрою.

Згідно довідки виданою Брусилівською селищною радою Брусилівського району Житомирської області зазначено, що ОСОБА_7 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

14.04.2018 приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенко Олег Іванович було заведено спадкову справу № 62283054 після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51580301 від 14.04.2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами статті 125 СК України, про те, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду; 128 СК України якою визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України;п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про те, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини; ст. 53 КпШС України яка визначає, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства; п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно яким підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Встановиши, що факт визнання батьківства ОСОБА_7 щодо ОСОБА_1 підтвердили свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , стверджуючи про проживання її батьків однією сім`єю та спільне виховання і утримання ними дитини, суд першої інстанції дійшов до переконання, що зазначені докази доводять факт батьківства ОСОБА_7 щодо позивачки, оскільки вони свідчать про те, що ОСОБА_7 від народження дочки визнавав себе її батьком, брав участь у вихованні та утриманні разом з матір`ю дитини, з якою проживав однією сім`єю та вів спільне господарство до народження позивачки ОСОБА_1 та станом на дату її народження.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18).

Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Тобто при вирішені спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Зібрані у даній справі докази в їх сукупності, а саме лише показання свідків, не містять достовірного підтвердження визнання ОСОБА_7 себе батьком ОСОБА_1 , спільного проживання й ведення спільного господарства померлим та матір`ю позивача як до її народження так і після, спільного виховання або утримання ними дитини, а тому суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про достатність доказів для задоволення позовних вимог.

Окрім того, колегія суддів вказує на те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на поясненнях ОСОБА_6 та ОСОБА_3 які між собою мають неприязні відносини та є зацікавленими особами, водночас у ОСОБА_1 за 32 роки з моменту її народження питання щодо батьківства не ставила, а фактично між сторонами наявний спір щодо спадкового майна померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Також колегія вказує на те, що у відзиві ОСОБА_6 просив виправити описку, допущену в ухвалі про відкриття провадження від 13.11.2020 р. в зазначені його імені, зазначити вірне ім`я ОСОБА_6 , однак документів на підтвердження правильності імені не надав. Крім того, для правильного вирішення справи зазначена описка не має правового значення, тому колегія суддів не вбачає підстав для її виправлення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1152, 60 гривень.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: