У Х В А Л А

07 лютого 2020 р. м. Кремінна

Справа № 414/303/20

Провадження № 6/414/42/2020

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Нагорянської О.В.

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в м. Кремінна подання заступника начальника Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барабаш Ганни ОСОБА_1 щодо тимчасового обмеження громадянки України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань за виконавчими документами,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Кремінського РВДВС Барабаш Г.І. 06 лютого 2020 року звернулася до суду із поданням, в якому вказала, що на виконанні у Кремінському РВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №59720373 по виконанню вимог Ф-3053-51У від 19 листопада 2018 року та Ф-3053-51У від 21 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУ ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 819 грн. 54 коп. та 5 211 грн. 36 коп. відповідно. На час звернення з поданням боржник рішення не виконала, декларацію про доходи не надала, до РВДВС не з`являється, ухиляється від виконання зобов`язання. Тому просить обмежити виїзд ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов`язань за виконавчими документами.

Заступник начальника Кремінського РВДВС Барабаш Г.І. у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, подання підтримала.

Вивчивши додані до подання матеріали, суд вважає за необхідне в задоволені подання відмовити за наступних підстав.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла 16-ти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» від 21 січня 1994 року зі змінами, громадянин України, який має паспорт, може бути обмежений у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Згідно положень п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року зі змінами, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, щодо утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Докази, які надані до справи, свідчать про наступне.

У Кремінському РВДВС 13 березня 2019 року відкрито виконавче провадження №58600707 по виконанню вимоги Ф-3053-51У від 19 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУ ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 819 грн. 54 коп. (а.с. 5). Копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржник отримала (а.с.4, 6).

Крім того, у Кремінському РВДВС 15 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59718369 по виконанню вимоги Ф-3053-51У від 21 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУ ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 5 211 грн. 36 коп. (а.с. 7). Однак доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження до справи не додано.

Даних про направлення на адресу боржника викликів державного виконавця до подання також не додано.

Зважаючи на те, що стадія виконання рішення суду є невід`ємною частиною судового розгляду, при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд виходить із загальних принципів обов`язковості доказування і подання доказів встановлених ст. 81 ЦПК України.

Обов`язок щодо підтвердження вказаних у поданні обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Проте державним виконавцем до подання не додано жодного доказу на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язань за виконавчими документами і у судовому засіданні не встановлено. Відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, не може свідчити про ухилення від виконання зобов`язання.

Тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81, 153, 441 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання заступника начальника Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_3 щодо тимчасового обмеження громадянки України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань за виконавчими документами відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Ковальов