Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 314/2855/15

провадження № 61-19094ск20

Верховний Суд у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту

та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області

від 06 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , посвідчений 01 квітня 1977 року секретарем виконавчого комітету Тернівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області

від 06 березня 2017 року в частині задоволення позову скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. від 21 грудня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності, відмовлено, у зв`язку з тим, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу більше ніж одного року з дня постановлення заочного рішення Вільнянським районним судом Запорізької області від 06 березня 2017 року та заявником не зазначено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

Тітова М. Ю. від 02 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області

від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності, повернуто заявнику, у зв`язку з тим, що касаційна скарга підписана невповноважною особою, а саме адвокатом Плецькою Ю. В., яка не надала до касаційної скарги документів, що посвідчують її повноваження як представника ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В. від 23 березня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту

та визнання права власності, відмовлено, у зв`язку з тим, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу більше ніж двох років з дня постановлення заочного рішення Вільнянським районним судом Запорізької області від 06 березня 2017 року та заявником не зазначено виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

Карпенко С. О., Тітова М. Ю., від 02 вересня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності, відмовлено, у зв`язку

з тим, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року, які повторно оскаржувались.

22 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вперше він направив касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ26 вересня 2017 року, але вона була втрачена, просив скасувати ухвалу Верховного Суду від 23 березня 2020 року та відкрити касаційне провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони

у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала Верховного Суду від 23 березня 2020 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа - Вільнянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник