Провадження № 2-з/750/97/20
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Харевич Н.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, третя особа Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми),

в с т а н о в и в :

07.12.2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив постановити ухвалу якою заборонити Деснянському відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) вчиняти будь-які дії відносно стягнення заборгованості, що виникла по виконавчому провадженню № 63035476.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки в 2014 році рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн., а рішенням від 24.01.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова було стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, проте позивач вказує на те, що дитина весь час проживала з ним, а тому він не сплачував аліменти, заборгованість по яких на сьогодні становить 36000 грн. Вважає, що в разі отримання коштів відповідачкою, їх неможливо буде повернути оскільки вона є непрацюючою особою.

Сторони в судове засідання не викликались.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З огляду на вищенаведене, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, так як заява представника позивача ґрунтується на припущеннях, крім того позивачем не доведений факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому за таких підстав у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, третя особа Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.В. Карапута