Єдиний унікальний номер 243/4678/18
Номер провадження 22-ц/804/264/20
Головуючий у 1-й інстанції Пронін С.Г.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/4678/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Пронін С.Г., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області, повне судове рішення складено 17 жовтня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» (далі - ПрАТ «Концерн Стирол») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він працював слюсарем в ПрАТ «Концерн Стирол» та 12 липня 2017 року був звільнений за згодою сторін на підставі частини 1 статті 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2017 року по день звільнення в розмірі 62 443,37 грн, яку не сплатив до теперішнього часу. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 62 443,37 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Концерн Стирол» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за січень 2017 року в сумі 2 461,88 грн, з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Концерн Стирол» в дохід держави судовий збір у розмірі 27,48 грн.

ПрАТ «Концерн Стирол» на вказане судове рішення подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в частині стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 2 461,88 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не була врахована інформація, надана відповідачем в додаткових поясненнях № 1107/09-19 від 10.09.2019 року, в яких, зокрема, вказувалось, що надана відповідачем інформаційна довідка ПФУ за формою ОК-7 від 03.10.2018 року на даний час не в повній мірі відображає інформацію щодо нарахувань за 2017 рік. У зв`язку з цим відповідачем разом із вказаними додатковими поясненнями також подавалось клопотання про витребування з органу ПФУ актуальних на даний час відомостей за формою ОК-7. Проте, так і не витребувавши від органу ПФУ відомостей за формою ОК-7, суд першої інстанції поклався на некоректні дані, відображені у відомостях ОК-7 станом на 03.10.2018 року, які не відповідають дійсності. Враховуючи наявність інших доказів в даній справі, сума грошових коштів, яку було нараховано позивачу за січень 2017 року, дорівнювала 2 212,58 грн. Ця ж сума нарахувань повинна була дорівнювати сумі виплат, здійснених позивачу за вказаний період.

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

В частині 1 статті 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даній справі спір виник із трудових правовідносин, тому така справа відповідно до вищевказаних норм розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Зі змісту апеляційної скарги випливає, що відповідачем рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 2 461,88 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно наказу №1051к від 19.07.2010 року був прийнятий на роботу у ПрАТ «Концерн Стирол» слюсарем КІПіА 4 цеху КІПіА та звільнений 12.07.2017 року за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України згідно наказу № 612 к від 12.07.2017 року, що випливає з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.07.2010 року.

Згідно з індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , долученими до матеріалів справи позивачем слідує, що страхувальником ОСОБА_1 за період січень 2017 року по червень 2017 року включно було ПрАТ «Концерн Стирол» (), страхові внески за цей період не сплачувались, сума заробітку у січні 2017 року склала 4 220,88 грн, у лютому 2017 року 5 651,06 грн, у березні 2017 року 5 662,20 грн, у квітні 2017 року 6 560,23 грн, у травні 2017 року 7 207,66 грн, у червні 2017 року 6 772,42 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.07.2018 рік місцезнаходженням ПрАТ «Концерн Стирол» () є м. Горлівка Донецької області, відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні.

Як випливає з наказу ПрАТ «Концерн Стирол» № 1341/1 від 15.04.2014 року «Про зупинення виробництва на всіх структурних підрозділах концерну через нестабільну та небезпечну ситуацію у м. Горлівка» вирішено здійснити повну зупинку технологічних процесів на всіх виробничих структурних підрозділах концерну.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000891 від 28.04.2018 року випливає, що Слов`янським відділом поліції ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування за повідомленням ПрАТ «Концерн Стирол» про те, що у червні 2014 року невстановлені озброєні особи на території ПрАТ «Концерн Стирол» вчинили дії, пов`язані з захопленням приміщень та майна підприємства.

Відповідно до науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2, наданого ПрАТ «Концерн Стирол», унеможливлення виконання обов`язку, передбаченого частини 1 статті 47, частини 1 статті 83 і статті 116 КЗпП України, а саме провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення, зокрема 29 вересня 2017 року, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території міста Горлівка Донецької області, яке знаходиться під контролем незаконних збройнихформувань, які, починаючи з квітня 2014 року і на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Згідно з випискою по картковому рахунку № НОМЕР_3 за період з 01.01.2017 р. по 04.06.2017 р., відкритому в ПАТ «Державний ощадний банк» на ім`я ОСОБА_1 наданою на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, було зараховано:13.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 1 126,00 грн;20.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 563,00 грн;23.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 844,00 грн;24.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 428,00 грн;25.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ Концерн Стирол за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 424,00 грн;27.01.2017 р. заробітну плату за грудень 2016 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 366,69 грн;21.02.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 503,00 гр.;01.03.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 707,00 грн;02.03.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 322,00 грн;13.04.2017 р. заробітну плату за січень 2017 р. ПрАТ «Концерн Стирол» за договором 27-13/210 від 10.02.2015 р. у сумі 227,00 грн.

Відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданого ПрАТ «Концерн Стирол» до Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС з урахуванням уточнення 25.08.2018 р., ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , у лютому 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала -5 187,98 грн, - 463,08 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала -1 141,36 грн, -101,87 грн), у березні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала - 5 662,20 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала - 1 245,68 грн), у квітні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала - 6 560,23 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала - 1 443,25 грн), у травні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала - 7 207,66 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала - 1 585,69 грн), у червні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала - 3 244,82 грн, - 3 527,60 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала - 713,86 грн, - 776,07 грн), у липні 2017 р. сума нарахованої заробітної плати склала - 1 671,37 грн (сума нарахованого єдиного соціального внеску склала - 367,70 грн).

Відповідно до індивідуальних відомостей Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про застраховану особу ОСОБА_1 від 03.10.2018р., надану відповідачем за січень 2017р. сума заробітної плати становить 4 220,88 грн, у лютому 2017р. - 0,00 грн, у березні 2017р. - 0,00 грн, у квітні 2017р. - 0,00 грн, у травні 2017р. - 0,00 грн, у червні 2017р. - 0,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача по заробітній платі позивачу за січень 2017 року складає 2 461,88 грн, оскільки відповідачем не надано суду ні доказів того, що в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України за січень 2017 року внесено неправильні відомості щодо нарахованої позивачу страхувальником ПрАТ «Концерн Стирол» заробітної плати, ні доказів про виплату позивачу заробітної плати за січень 2017 року в повному розмірі, а саме, в розмірі 4 220,88 грн, за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтею 115 КЗпП України.

За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці.

Відповідно до статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 розділу I «Загальні положення» Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» зазначеного Положення, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

- персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

- відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Отже, відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, а тому є належним доказом, що містить інформацію щодо предмету доказування у цій справі - розміру нарахованої позивачу заробітної плати.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця.

Згідно з наданими на виконання ухвали апеляційного суду від 23 грудня 2019 року даних Індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб за формою ОК-7 за 2017 рік, заробіток позивача, з якого сплачується єдиний внесок, страхувальником якої був ПрАТ «Концерн Стирол» за січень 2017 року складає 2 212,58 грн.

Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 3 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 розділу V «Надання та формування інформації з Реєстру застрахованих осіб» зазначеного Положення інформація з Реєстру застрахованих осіб містить актуальні на дату та час її формування відомості, що обробляються в Реєстрі, або відомості про відсутність інформації за визначеними параметрами пошуку.

Отже, законодавством передбачено внесення роботодавцем (страхувальником) змін та уточнень до відомостей Реєстру застрахованих осіб.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачем, який в спірний період був роботодавцем позивача, було внесено зміни до Реєстру застрахованих осіб, а тому актуальними на час розгляду справи апеляційним судом, як і на час розгляду справи судом першої інстанції є Індивідуальні відомості про застраховану особу позивача за формою ОК-7, які надані на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 23 грудня 2019 року, згідно з якими за січень 2017 року заробітна плата ОСОБА_1 для нарахування пенсії склала 2 212,58 грн.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що врахуванню при вирішенні спору щодо наявності заборгованості по заробітній платі підлягають саме уточнені відомості з Реєстру застрахованих осіб.

Таким чином, враховуючи суму нарахувань 2 212,58 грн за січень 2017 року, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-7, та суму утриманих з неї податків та утримань, що становила 453,58 грн (податок з доходів фізичних осіб 398,26 грн, військовий збір 33,19 грн, профспілкові внески 22,13 грн) до виплати ОСОБА_1 підлягало 1 759,00 грн (2 212,58 грн - 453,58 грн). Саме таку суму було виплачено позивачу відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними відомостями для зарахування сум на карткові рахунки ОСОБА_1 .

Отже, матеріалами справи доведено, що ПрАТ «Концерн Стирол» ОСОБА_1 заробітна плата за січень 2017 року була нарахована та виплачена в повному обсязі, що свідчить про відсутність заборгованості із заробітної плати, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. Оскільки апеляційну скаргу ПрАТ «Концерн Стирол» задоволено, з держави на користь відповідача підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн.

За пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати за січень 2017 року в сумі 2 461,88 гривень та в частині стягнення з відповідача в дохід держави судового збору в розмірі 27,48 гривень скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати за січень 2017 року відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Концерн Стирол» за рахунок держави судовий збір в сумі 1 152 (тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи