Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретаря Гриценка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1967 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею, як спадкоємцем четвертої черги право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивувала тим, що її біологічна мама ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому її батько одружився в 1967 році на ОСОБА_2 . Батько помер в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Коли її батько одружився з ОСОБА_2 . Позивачу було 8 років та у ОСОБА_2 своїх власних дітей не було. В 1984 році сім`я позивача переїхала в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та з того часу всі там проживали та були зареєстровані. В даній квартирі померли батьки позивача. ОСОБА_2 офіційно не усиновлювала позивачку, оскільки не було потреби, а також тому, що врна отримувала допомогу у зв`язку зі смертю матері. Після смерті батька, в 1998 році, позивач з мамою приватизували квартиру. Все життя позивачка і її друга мама проживали однією сім`єю, з 8 років ОСОБА_3 виховувала і піклувалася про неї, після смерті батька, позивачка з мамою піклувалися одна про одну, підтримували один одного, вели спільний побут, спільно вирішували майнові питання, коли мама постаріла, то позивачка опікувалася нею.

Факт спільного проживання однією сім`єю і ведення спільного проживання підтверджується актом, який складено сусідами. Позивачка з мамою обслуговувались у одного сімейного лікаря, де також вказана наша спільна адреса проживання. Оплачувала весь час всі комунальні платежі зі своєї банківської карти. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , померла. Інших спадкоємців у ОСОБА_2 не має. При житті не встигла просто скласти заповіт на користь позивача, в 2017 році в неї був складний перелом ноги, довгий курс реабілітації, позивачка постійно на роботі, а тому постійно відкладали на потім. ОСОБА_2 добре себе почувала, вранці збиралися їхати на дачу, а тут раптово піднімається тиск і остання помирає від інсульту.

Приватним нотаріусом Єніною Ю.А. за заявою позивача відкрита спадкова справа.

Метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки з померлою мамою є необхідність для отримання спадщини, оскільки визнання факту проживання вказаних осіб однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року, зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Єніну Ю.А. ( АДРЕСА_2 ) надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви та просили прийняти рішення, яким їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав відзив на позовну заяву з проханням розглянути справу без його участі та просив винести рішення згідного норм чинного законодавства.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомила. Крім того, приватним нотаріусом на адресу суду було направлено належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є біологічною мамою позивача по справ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

05 серпня 1967 року батько позивача ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , про зроблено відповідний актовий запис № 497, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача по справі ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про зроблено відповідний актовий запис № 846, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

За заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 1/2020, разом із тим, позивачу постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 23/02-31 від 12.10.2020 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивачем не було надано доказів родинних відносин або інших відносин з померлою ОСОБА_2 і відсутній заповіт на її ім`я від імені спадкодавця.

З копії матеріалів спадкової справи №1/2020, щодо майна померлої ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 , як особа яка проживала разом з померлою однією сім`єю, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єніної Ю.А. із заявою про прийняття спадщини, що складалася з Ѕ частки квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до акту від 25.06.2020 року, складеного сусідами позивача, про те що, ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 , з 1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва.

Разом з тим встановлено, що вони мали спільний бюджет, оплачували комунальні послуги, разом вели спільне господарство, розподіляли інші побутові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивач просила суд встановити факт проживання її однією сім`єю з ОСОБА_2 , у період з 1967 до 09 квітня 2020 року; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем 4-ї черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на спадкове майно на Ѕ частку квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, та з урахуванням пояснень свідків, в судовому засіданні достовірно встановлено факт проживання позивача із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 однією сім`єю протягом останніх п`яти років до моменту відкриття спадщини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки судом встановлено факт проживання позивача із померлою ОСОБА_2 однією сім`єю протягом останніх п`яти років, вимоги про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 також підлягають задоволенню, в межах заявлених та доведених позовних вимог, а саме з 1967 року.

Таким чином, Позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єніної Ю.А. з заявою про прийняття спадщини, а саме 1/2 (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло Дніпровської районного державної адміністрації від 26 серпня 1998 року.

Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єніної Ю.А. про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 23/02-31 від 12.10.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивачем не було надано доказів родинних відносин або інших відносин з померлою ОСОБА_2 і відсутній заповіт на її ім`я від імені спадкодавця.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, відповідно до п. п. 4.1, 4.2 п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - підлягають задоволенню, оскільки позивач як спадкоємець четвертої черги має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на 1/2 (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло Дніпровської районного державної адміністрації від 26 серпня 1998 року (розпорядження №42-600) та зареєстрованого в Бюро 23.09.1998 року за реєстровим № 6365.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю, більше п`яти років, а саме з 1967 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 (однієї другої) частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло Дніпровської районного державної адміністрації від 26 серпня 1998 року (розпорядження №42-600) та зареєстрованого в Бюро 23.09.1998 року за реєстровим № 6365.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Київська міська рада (адреса місця знаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик 36):

Третя особа:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Юлія Анатоліївна (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2).

Суддя: