ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 640/19229/15

провадження № 22-ц/818/3804/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хорошевського О.М.

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1

відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ"

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

треті особи: Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ", ОСОБА_6 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки

позивач (зустрічний позов) ОСОБА_3

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

треті особи: Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ", ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року, постановлене суддею Зуб Г.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ" про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки та за зустрічними позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ", ОСОБА_6 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство "Харківське Міське БТІ", ОСОБА_6 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому із урахуванням уточнень, просила суд поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , виділивши ОСОБА_1 у власність: приміщення цокольного поверху №ІХ площею 7,2 кв.м, приміщення 1-го поверху №№ 6-5 площею 23,3 кв.м., приміщення №6-6 площею 14,7 кв.м., приміщення № 6-7 площею 8.0 кв.м., приміщення №6-8 площею 1,1 кв.м., прибудову літ. «а», що складається з приміщення: коридор №IV площею 11,8 кв.м., приміщення №VIII площею 11,7 кв.м., приміщення № VII площею 6,1 кв.м.; визнати порядок користування земельною ділянкою між співвласниками; зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не порушувати визначений порядок розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого 09.06.2015р. ПН ХМНО Чижовою Н.А., а іншими співлвсниками домоволодіння є: ј частина належить ОСОБА_4 , ј частка та 11/100 частка ОСОБА_5 , 14/100 частини ОСОБА_2 , та 7/100 частин ОСОБА_3 . Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок не перебуває у власності жодного співвласника житлового будинку. Починаючи з 2005 року між співвласниками склався фактичний порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою, що було закріплений 25.10.2005р. в рішенні Київського районного суду м. Харкова. Проте, після набуття позивачем права власності на 18/100 частин житлового будинку, що раніше належала ОСОБА_7 , співвласники ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 почали перешкоджати користуватись належною частиною майна та відповідною земельною ділянкою, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить виділити йому в натурі в володіння та користування згідно його ідеальної частки домоволодіння 14/100 частин приміщення в цокольному поверсі будинку Ацок, а саме: кухня 2-2 площею 22,8 кв.м., комора 2-3 площею 6,5 кв.м., житлова 2-4 площею 11,9 кв.м., житлова 2-5 площею 31,2 кв.м., кухня 2-6 площею 14,7 кв.м., а також надвірні будівлі: ганок а10, колодязь №1 - 1/6 частка, навіс В - 1/6 частка, підпірна стінка №15- 1/9 частина, приямки а11, а12, огорожа №20, вбиральня К без припинення права спільної часткової власності у домоволодінні; та встановити порядок користування земельною ділянкою між усіма співвласниками порівну, а саме по 454,8 кв.м., в тому числі по 303,3 кв.м. - з основної частини та по 151,5 кв.м. з надлишку.

В обґрунтування зазначених вимог посилається на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 04.02.1978 р., ОСОБА_2 придбано у власність 21/100 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, з яких 7/100 було відчужено ОСОБА_3 .. Між сторонами виникли неприязні стосунки, тому позивач також змушений звернутись до суду із зустрічною позовною заявою за захистом свого порушеного права.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить вирішити їй в натурі у володіння та користування згідно її ідеальної частки домоволодіння 7/100 частин приміщення у 1-му поверсі будинку, які є відокремленою квартирою, а саме: житлова 6-6 площею 14,7 кв.м., коридор (кухня) 6-7 площею 8 кв.м., у цокольному поверсі підсобне приміщення ІХ площею 7,2 кв.м., а також надвірні будівлі: ганок а9 - 2/3 частини, колодязь №1 - 1/6 частка, навіс В - 1/6 частка, підпірна стінка №15 - 1/9 частина без припинення права спільної часткової власності у домоволодінні.; та встановити порядок користування земельною ділянкою між усіма співвласниками порівну, а саме по 454,8 кв.м., в тому числі по 303,3 кв.м. - з основної частини та по 151,5 кв.м. з надлишку.

В обґрунтування вказаних обставин посилається на наступне. Згідно з договором дарування від 16.09.2015р., ОСОБА_3 набула право власності на частину домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 7/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. На даний час у їі користуванні знаходиться приміщення у першому поверсі літ. 6-6, 6-7 та у цокольному поверсі - літ. ХІ, та є окремою квартирою. Ці приміщення знаходились раніше у володінні та користуванні її батька ОСОБА_2 .. Між сторонами виник спір щодо встановлення порядку користування вказаним домоволодінням та земельною ділянкою, що стало підставою для звернення до суду з вказаною зустрічною позовною заявою.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Виділено у володіння та користування ОСОБА_8 на 18/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення у першому поверсі: житлова 6-5 площею 23,3 кв.м., комора 6-8 площею 1,1 кв.м., у прибудові: коридор IV площею 11,8 кв.м., кухня VII площею 6,1 кв.м., веранда VIII площею 11,7 кв.м., та надвірні будівлі та споруди - ганок а9- 1/3 частини, колодязь №1- 1/6 частка, навіс В- 1/6 частка, підвірна стінка №15 - 1/9 частина. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі по 243 грн. 60 коп. з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково. Виділено ОСОБА_2 в натурі у володіння та користування на ідеальну частку 14/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення в цокольному поверсі будинку «Ацок», а саме: кухня 2-2 пл.22.8 кв.м., комора 2-3 площею 6,5 кв.м., житлова 2-4 площею 11.9. кв.м., житлова 2-5 площею 31,2 кв.м., кухня 2-6 площею 14,7 кв.м., по надвірним будівлям: ганок а10, колодязь №1 - 1/6 частка, навіс В - 1/6 частка, підпірна стінка №15 -1/9 частина, приямки а11, а12, огорожа №20, вбиральня К без припинення права спільної часткової власності у домоволодінні.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі по 183 грн. 74 коп. з кожного. В іншій частині позову - відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Судові витрати компенсувати за рахунок позивача ОСОБА_3 .

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Доповнено рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року. Виділено у користування ОСОБА_5 на 18/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення: №6-6площею 14,7 кв.м., приміщення №6-7 площею 8,0 кв.м., та приміщення цокольного поверху №ІХ площею 7,2 кв.м., та ганок а 9- 2/3 частини.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідно до висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №18071/8013/8014 від 25.04.2019 року, виділити ОСОБА_1 на 18/100 домоволодіння спірні приміщення зазначені у заявах можливо. Відповідно до договору дарування від 09.06.2015 (т.3, а.с. 344) ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_9 саме ці приміщення 6-5, 6-6, 6-7, 6-8, ІV, VІІ, VІІІ, ІХ, що складають 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями. ОСОБА_2 подарувал ОСОБА_3 7/100 частин з приміщень, а саме частину приміщення підвального поверху, а саме Ѕ частину коридору та льоху (приміщення 2-1, 2-2, 2-3. На теперішній час вони складаються із приміщень цокольного поверху: 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6. (т.4, а.с.156).

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення по справі, суд виходив з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, рішенням суду від 06.12.2019 року стосовно вказаних приміщень не було ухвалено, хоча сторони подавали докази щодо них, надавались відповідні пояснення, а від так, суд вважав за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та залишити в його користуванні приміщення у 1 поверсі будинку, які є відокремленою квартирою, а саме приміщення: №6-6 площею 14,7 кв.м., приміщення №6-7 площею 8,0 кв.м., та приміщення цокольного поверху №ІХ площею 7,2 кв.м., також надвірні будівлі ганок а9 2/3 частини, колодязь №1 1/6 частка, навіс 1/6 частка, підвірна стінка №15 1/9 частина.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд припустився помилки посилаючись на висновок комісійної експертизи, оскільки виділу цих приміщень у зазначеному висновку не має. Додаткове рішення порушує його право власності у частині користування приміщеннями будинку та надвірними будівлями. Крім того, звертає увагу що експертами зазначено що в натурі поділити будинок не є можливим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить додаткове рішення суду залишити без змін. Зазначає, що вказані приміщення за зустрічним позовом просила виділити в своє користування ОСОБА_3 проте, суд їй відмовив, рішення суду вступило в силу, отже вона з ним погодилась.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що в уточнених позовних вимог ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 62-65), просила суд поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками, виділивши їй у власність: приміщення цокольного поверху №ІХ площею 7,2 кв.м., приміщення 1-го поверху №6-5 площею 23,3 кв.м., приміщення №6-6 площею 14,7 кв.м., приміщення №6-7 площею 8,0 кв.м., приміщення №6-8 площею 1,1 кв.м., приміщення №VIII площею 11,7 кв.м., приміщення № VII площею 6,1 кв.м.

Постановляючи рішення по суті позовних вимог судом першої інстанції питання щодо виділення спірних приміщень у житловому будинку не вирішувалось. Оскільки ОСОБА_3 на 7/100 виділити ці приміщення не було можливим вказані приміщення нікому з співвласників виділені не були.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції судова будівельно-технічна експертиза призначалась неодноразово.

Відповідно до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи №8015/8016 від 25.04.2019 року, вбачається що право власності на 29/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями перейшло від ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2004 р. № 3-475 [2, а.с.147]. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься договір дарування від 13.05.2005 р. №1-1480 [2, а.с.171], згідно якого ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 11/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2005 [2, а.с.175-176], співвласникам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на їх 61/100 частину житлового будинку виділені приміщення: 1-10, 1-11, 1-14, 1-15, в напівпідвалі приміщення: 1-1, 1-3 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-12, 1-13, в прибудові «а» приміщення: 1-16, 1-8, 1-9 та надвірні будівлі: тамбур «аб», ганок «а5», ганок «а7», сарай «Б», льох «П», душ «Д», 1/2 колодязя «№1», 1/2 воріт «№2», 1/2 огорожі «№3».

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5058 від 03.08.2005 по цивільній справі № 2-668/10-2005, ОСОБА_7 на 18/100 частин домоволодіння виділили приміщення: 6-5, 7-3, 7-2, II, VI, VII, VIII, IV, 7-5 (відповідно до даних технічного паспорту станом на 2005 рік).

Відповідно до договору дарування від 09.06.2015 (т.3, а.с. 344) ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 саме ці приміщення 6-5, 6-6, 6-7, 6-8, ІV, VІІ, VІІІ, ІХ, що складають 18/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями.

Висновки експерта ніким оскаржені не були.

Постановляючи рішення про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями, судом не враховано висновки додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи, тому не було вирішено питання стосовно визнання за ОСОБА_1 права користування відповідною частиною домоволодіння.

Право особи на житло закріплене статтею 47 Конституції України. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Реалізуючи своє право на житло людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло на підставі правочину, або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла, членів його сім`ї, орендаря (наймача) житла та членів його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Доводи апеляційної скарги, що договір дарування не містить конкретних приміщень, а експерт самовільно визначив які саме приміщення припадають на частку у 18/100 спростовуються матеріалами справи.

Експертами для визначення які саме житлові та нежитлові приміщення перебували у власності ОСОБА_7 на момент укладення договору дарування було досліджено технічну документацію, рішення судів та інші документи які стосуються житлового будинку.

Стосовно необґрунтованості поданої заяви ОСОБА_1 оскільки її вимоги були предметом розгляду і з цього питання постановив рішення судовою колегією відхиляються, оскільки судом не було враховано висновки додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

Отже, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо позовних вимог, які розглянуті в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року, рішенням суду в цій частині не переглядалось.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність апеляційної скарги та відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду від 12.05.2020.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги по суті позовних вимог відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.