ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2354/20 Справа № 214/2511/19 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/2511/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 14 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого, станом на 26 лютого 2019 року, утворилася заборгованість у розмірі 12 239,58 грн., з яких: 551,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2530,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6448,11 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,03 штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2011 року у розмірі 12 239,58 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2011 року, станом на 26.02.2019 року, в розмірі 3 082,44 грн. та 551,86 грн. витрат по сплаті судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. Зокрема, зазначає, що відповідачка своїм підписом підтвердила, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, тобто між сторонами було укладено договір приєднання.

Позивач зазначає, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводів банку про те, що позичальниця користувалася грошовими коштами, а за умовами ст. 1054 ЦК України кредитний договір є оплатним, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами у повному обсязі.

При цьому, позивач вважає, що до даних правовідносин не можна застосовувати правову позицію Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки вказана правова позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб, тоді як при розгляді даної цивільної справи відповідачем не заперечувався факт укладення договору, не спростовано факт наявності заборгованості та її розмір.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 14 000,00 грн., шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10).

До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 11, 12-26).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, станом на 26 лютого 2019 року, становить 12 239,58 грн. та складається з наступного: 551,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2530,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6448,11 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,03 штраф (процентна складова).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту, розмір якої останнім не оскаржується.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано належних та допустимих доказів погодження з позичальником ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування неустойки за порушення строків виконання зобов`язань, зокрема, пені та штрафів, а тому відмовив в задоволенні цих позовних вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 082,44 грн. та в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочене зобов`язанняу розмірі 6448,11 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. у розмірі 1650,00 грн., штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 559,03 грн. (процентна складова), в апеляційному порядку позивачем не оскаржується, у зв`язку з чим колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції виник спір щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року у розмірі 12 239,58 грн., з яких: 551,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2530,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6448,11 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,03 штраф (процентна складова).

Тобто, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на власний розсуд розпорядився своїми правами та не заявляв у суді першої інстанції позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції не вирішував питання про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому, зважаючи на положення ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, суд апеляційної інстанції теж не має повноважень на вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року, оскільки позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в суді першої інстанції такі позовні вимоги не заявлялися.

Фактично всі доводи апеляційної інстанції є безпідставними, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, які відсутні в мотивувальні частині рішення суду, адже, суд взагалі не розглядав позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року, оскільки позивач такі позовні вимоги не заявляв.

При цьому, необхідно зауважити й на тому, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», заявляючи в апеляційній інстанції вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором б/н від 03 жовтня 2011 року, не наводить розмір цієї заборгованості, що свідчить про необґрунтованість поданої апеляційної скарги та свідчить про неналежне ставлення позивача до своїх процесуальних прав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: