Справа № 603/648/13-ц
Провадження №2-п/603/1/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді - Галіяна І.М.

за участі секретаря судового засідання Захарчишин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 р. у справі № 603/648/13-ц за позовом Публічного Акціонертного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за участю:

заявник не з`явився;

представник заявника ОСОБА_3 ;

представник позивача не з`явився

в с т а н о в и в:

17 вересня 2013 р. Монастириським районним судом Тернопільської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 603/648/13-ц за позовом Публічного Акціонертного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк») (далі - АТ КБ «Приват Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

25 вересня 2020 р. заявник ОСОБА_1 , який є спадкоємцем відповідача ОСОБА_2 , подав до суду заяву, підписану представником - адвокатом Андрусенком І.Я. про перегляд заочного рішення від 17.09.2013 року у справі № 603/648/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У заяві про перегляд заочного рішення, заявник посилається на те, що ОСОБА_2 не було повідомлено належним чином про розгляд справи. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не знав про розгляд даної справи він не міг з`явитись у судове засідання та надати відповідні заперечення на позовну заяву. Крім того відповідно до кореспонденції, що міститься в матеріалах справи, вказане заочне рішення суду ОСОБА_2 не отримував. Також зазначає, що заявник дізнався про існування вказаного заочного рішення в Державній нотаріальній конторі коли виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 . Крім того заявник зазначав, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому просив:

- залучити ОСОБА_1 до участі у справі №603/648/13-ц, як правонаступника відповідача ОСОБА_2 на стадії подання заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 р.;

- поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 р. у справі №603/648/13-ц;

- переглянути заочне рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 року в справі №603/648/13-ц, скасувати це рішення і призначити справу до розгляду.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.10.2020 р. клопотання представника заявника ОСОБА_3 про витребування доказів із Монастириської державної нотаріальної контори (надалі Нотаріальна контора) задоволено.

23.10.2020 р. представником АТ КБ «Приват Банк» поштою надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення у якому просив суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. У відзиві представник АТ КБ «Приват Банк» зазначив, що суд правомірно провів заочний розгляд справи та виніс судове рішення, також додав, що не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. У відзиві представник Банку звернув увагу, що рішення суду було винесено 17.09.2013 р., тобто задовго до смерті позичальника. З моменту прийняття вказаного рішення позичальник з заявою про перегляд до суду не звертався, причини неявки, що могли бути поважними, не повідомив. Також, зазначив, що з моменту укладення кредитного договору минуло 14 років, позичальник з приводу не підписання кредитного договору не звертався, своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавав, а тому посилання заявника про необхідність призначення експертизи не повинні прийматися судом до уваги.

02.11.2020 р. на виконання вимог ухвали Монастириською державною нотаріальною конторою направлено копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.11.2020 р. на адресу суду електронною поштою представником заявника ОСОБА_3 було подано заяву у якій він просив розглянути питання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі №603/648/13-ц, як правонаступника відповідача ОСОБА_2 на стадії подання заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 р. Розгляд заяви просив проводити без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.11.2020 р. заяву представника заявника ОСОБА_3 про залучення ОСОБА_1 до участі у справі №603/648/13-ц, як правонаступника відповідача ОСОБА_2 на стадії подання заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду від 17.09.2013 р. задоволено.

01.12.2020 р. представник заявника подав відповідь на відзив, у якому заперечив позицію викладену у відзиві.

Представник заявника адвокат Андрусенко І.Я. в судовому засіданні посилався на обставини викладені в заяві про перегляд заочного рішення та відповіді на відзив, просив поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 17.09.2013 р., та переглянути заочне рішення, скасувати його і призначити справу до розгляду.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення із заявою про скасування заочного рішення представник заявника у суді вказав, що строк було пропущено з поважних причин, оскільки ні заявник ні заявника батько заочного рішення суду не отримували, про нього заявнику стало відомо лише у нотаріальній конторі коли той мав намір отримати свідоцтво про право на спадщину, копію заочного рішення він отримав лише у 2020 році. Вважає, що вказані обставини є об`єктивними, непереборними, що не залежали від поведінки заявника, а тому їх слід визнати поважними й поновити заявнику строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ознайомившись із матеріалами справи заслухавши представника заявника суд вважає, що перегляд заочного рішення без вирішення питання про поновлення строку на подання заяви про такий перегляд в силу ст. 118 та 284 ЦПК України вважалося б істотним порушення цивільного судочинства. До такого висновку суд дійшов через те, що перегляд заочного рішення тобто встановлення наявності або відсутності підстав для скасування цього рішення здійснюється судом лише у випадку своєчасного звернення до суду або у випадку пропуску строку з поважних причин.

За таких обставин суд вважає надати правову оцінку доводам представника заявника про поважність пропуску заявником строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення.

Вирішуючи це питання суд виходить з такого.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України передбачено, що одне із завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Суд звертає увагу, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України процесуальних дій. Інститут строків в цивільному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За змістом ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (пункт 27 рішення від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02 та ухвала від 14.10.2003 у справі "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine), заява № 50966/99).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому необхідно ураховувати, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, а тому ЄСПЛ вироблено сталі підходи до поновлення процесуальних строків. Так судом констатується зокрема таке: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, тому має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку; 6) враховувати можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За змістом ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно вимог частини першої ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи зі змісту вищевказаної норми закону, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Повертаючись до матеріалів справи, слід відмітити, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку мотивоване тим, що у передбачений законом строк ні заявник ні його батько до суду із заявою про перегляд заочного рішення не зверталися, оскільки про таке рішення їм не було відомо і його їм не було вручено. Заявник довідався про заочне рішення у нотаріальній конторі коли мав намір отримати свідоцтво про право на спадщину, а копію заочного рішення заявник отримав лише у 2020 році коли його представник ознайомився із матеріалами цивільної справи. Тому ці обставини на переконання представника заявника є об`єктивними, непереборними, не залежали від поведінки заявника.

Між тим, суд не погоджується із такими доводами з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17.09.2013 р. Монастириським районним судом Тернопільської області ухвалено заочне рішення, яким позовом Публічного Акціонертного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 (спадкодавця) про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 22166 грн 20 коп: із них: 4220 грн заборгованість за кредитом; 12946, 20 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 5000 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору. Також судовий збір в розмірі 413 грн 12 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

06.04.2018 р. нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом першої черги, та процесуальним правонаступником якого є ОСОБА_1 (заявник).

Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що заявник дізнався про існування вказаного заочного рішення в нотаріальній конторі коли виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 .

З інформації наданої нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом 06.04.2018 р.

Згідно пояснень наданих в судовому засіданні державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори - Войташеком В.І. встановлено, що 06.04.2018 р. за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, та заявами двох дітей померлого, які відмовились від прийняття спадщини було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 . 30.05.2018 р. на адресу нотаріальної контори надійшла претензія АТ КБ «Приват Банк» про включення до спадкової маси спадкодавця його боргів за кредитним договором. У листопаді 2018 р. коли ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину нотаріусом йому було повідомлено про наявну у матеріалах спадкової справи претензію кредитора. Після чого ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами спадкової справи не забажав отримувати свідоцтво про право на спадщину. З того часу ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звертався.

Отже, суд констатує, що про наявність боргу спадкодавця перед АТ КБ «Приват Банк» заявник дізнався, ще у листопаді 2018 року, втім до суду із заявою про перегляд заочного рішення звернувся тільки у вересні 2020 року, хоча мав можливість це зробити ще у 2018 році, оскільки можливість вчасного подання відповідної заяви до суду та отримання самого заочного рішення залежала виключно від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб`єктивний, а не об`єктивний характер.

Отже невжиття заявником активних дій протягом двох років з часу коли йому стало відомо про наявність винесення спірного рішення свідчить про пасивність його поведінки.

Окрім цього, відповідно до частин першої та третьої ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, про це неодноразово звертав увагу в своїх рішеннях Верховний Суд.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають не лише право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу полягає, зокрема, у тому, щоби, будучи обізнаними із судовими процедурами, правами й обов`язками, правилами поведінки, виконувати відповідні норми. Інша поведінка за певних обставин може означати зловживання особою її процесуальними правами.

Вказане свідчить, що заявник мав можливість дізнатись про заочне рішення й своєчасно подати заяву про його перегляд у встановлені процесуальним законом строки, як це він зробив у вересні 2020 року, оскільки жодних перешкод йому ніхто не чинив як у 2018 - 2019 так і у 2020 році.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює доводи заявника про необізнаність ним про наявність судового провадження та рішення суду, що свідчить про недобросовісну поведінку направлену домогтися повторного розгляду справи зі спливом значного проміжку часу з моменту винесення по справі заочного рішення.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що з матеріалів заяви поданої представником заявника вбачається, що ОСОБА_2 (батько заявника ОСОБА_1 ), ще за життя звертався в суд з заявою про скасування судового наказу по вказаному кредитному договорі, отже спадкодавцю було відомо про спірні правовідносини з кредитором.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, клопотання представника заявника адвоката Андрусенка І.Я., що діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на перегляд заочного рішення суду від 17.09.2013 року задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої та восьмої ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, враховуючи те, що заява відповідача про перегляд заочного рішення подана після закінчення процесуальних строків, визначених у ст. 284 ЦПК України, така заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126-127, 258-260, ст. ст. 284-287 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити представнику заявника - адвокату Андрусенку Ігорю Ярославовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2013 року.

Заяву представника заявника - адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №603/648/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний тест ухвали складено 24 грудня 2020 року.

Суддя І. М. Галіян