Ухвала

02 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 158/618/19

провадження № 61-17022ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року та додаткового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Серпанок», ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степанюк»

(далі - СТОВ «Степанюк»), ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада

2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 19 грудня 2019 року вирішено питання судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року залишено без змін.

У липні 2020 року ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначені рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі № 158/618/19.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у

справі - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року у справі

№ 158/618/19 - закрито.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

11 листопада 2019 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, у якій останній посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Ківерцівського районного суду Волинської області.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року та додаткового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року слід відмовити з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції.

Тлумачення частини першої статті 17 ЦПК України, частин першої та четвертої статті 389 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що касаційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки лише після апеляційного перегляду справи за її апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, за виключенням випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Матеріали касаційної скарги та відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

11 листопада 2019 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року в апеляційному порядку за скаргою ОСОБА_1 не переглядались.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги.

З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року та додаткового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2019 року та додаткового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Серпанок», ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат