КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/13875/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/14863/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року, постановлене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, у якому просив скасувати розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 470 від 10.06.2019; зобов`язати відповідача взяти його на квартирний облік за місцем проживання для отримання житлової площі з червні 2019 року.

В обґрунтування позову зазначав, що проходив військову службу в Національній гвардії України з 20.03.2014 по 24.07.2017, приймав участь в антитерористичній операції в районах її проведення у складі військової частини НОМЕР_1 з 22.06.2014 по 16.03.2015 та у складі військової частини НОМЕР_2 з 26.09.2016 по 23.07.2017. У зв`язку із захворюванням йому встановлено 2 групу інвалідності та видано посвідчення серії НОМЕР_3 , має пільги для ветеранів війни

Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира на праві приватної власності належить колишній дружині. Після повернення з військової служби за згодою колишньої дружини тимчасово проживав у одній із кімнат цієї квартири у зв`язку з відсутністю власного житла та погіршенням стану здоров`я. Колишня дружина заперечує щодо подальшого проживання у цій квартирі, тому він звернувся до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо постановлення його на облік осіб, які потребують житла. Проте у червні 2019 року йому відмовлено у постановленні на облік, оскільки він забезпечений житловою площею більше 7,5 кв м. Вважає таку відмову безпідставною. До того ж у протоколі №11 від 05.06.2019 засідання громадської комісії відсутні підписи відповідно до кількості присутніх.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2020 позов задоволено частково. Скасовано п. 3 розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 470 від 10.06.2019 «Про зарахування громадян на квартирний облік та про внесення змін в квартоблікові справи громадян». Зобов`язано Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію постановити ОСОБА_1 на квартирний облік за місцем проживання для отримання житлової площі з дати звернення.

Не погоджуючись з даними рішеннями суду, Дарницька районна у місті Києві державна адміністрації через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не в повній мірі досліджені надані докази. Заява позивача про прийняття на квартирний облік за місцем проживання від 21.05.2019 розглянута 05.06.2019 та за результатом розгляду прийнято рішення про відмову у прийнятті на квартирний облік, що було зафіксовано протоколом № 11 засідання районної громадської комісії. Відповідно до Інструкції з діловодства та відповідно до пункту 389 у протоколах фіксується інформація про хід ведення засідання, прийняття в установах рішень комісіями, колегіями, робочими групами тощо. Витяг із службового документа виготовляється, якщо немає потреби виготовляти копію та оформлюється на загальному бланку установи. Відтак суду було надано витяги з розпорядження та протоколу лише в частині, що стосується позивача, оскільки повний текст цих документів стосувався інших осіб. Надання повного тексту розпорядження порушить право інших осіб на захист їх персональних даних. Пункт 3 розпорядження про відмову у взятті на квартирний облік позивача є правомірним, оскільки позивач забезпечений житловою площею більше 7, 5 кв м. Суд не врахував положення ст. 152 ЖК УРСР, згідно з якою припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що посилання в апеляційні скарзі на ст. 64, 156 ЖК УРСР безпідставно, оскільки ці норми не регулюють спірні правовідносини. Позов поданий не з підстав встановлення права користування квартирою, а з підстав порушення відповідачем прав, передбачених ст. 6 Конституції України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій належить вирішення питань щодо забезпечення законності, охорони прав, свобод і законності інтересів громадян. Відповідач у порушення цих вимог Закону відмовив йому у зарахуванні на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов та не врахував, що він не має власного житла та зареєстрований у м. Києві більше 5 років. Проживання у квартирі АДРЕСА_2 було тимчасовим за домовленістю з колишньою дружиною, яка є власником цієї квартири.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає, задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12.09.2006 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

13.08.1998 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва зроблено запис за № 908.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 20.01.2006, квартира АДРЕСА_2 належить колишній дружині позивача ОСОБА_4 . Зазначена квартира складається з 3 кімнат житловою площею 46.70 кв м.

Згідно з довідкою від 05.09.2017, виданою Дарницьким районним у м. Києві військовим комісаріатом ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 20.03.2014 по 24.07.2017.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням Національної гвардії України 28.04.2015, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасника бойових дій.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 13.03.2019 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

21.05.2019 позивач звернувся до Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, у якій просив взяти його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Розпорядженням № 470 від 10.06.2019 у прийнятті позивача на квартирний облік відмовлено, з посиланням на те, що ОСОБА_1 зареєстрований в м. Києві з 2006 року за адресою: АДРЕСА_1 , та його забезпеченість житловою площею складає більше 7,5 кв м.

11.06.2019 відділом обліку та розподілу житлової площі Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Купавих О.М. повідомлено про те, що йому із сім`єю з 1 особи у зарахуванні на квартирний облік відмовлено на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.06.2019 № 470.

Згідно із довідкою №1522 від 01.02.2019, виданою філією ПАТ «Державний ощадний банк України» Купавих О.М. у списках на приватизацію державного житлового фонду не значиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий чек на приватизацію не використав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки власник квартири заперечує щодо подальшого проживання позивача за місцем його реєстрації, правом на приватизацію житла позивач не скористався, іншим житлом не забезпечений, то відповідачем безпідставно відмовлено у взятті його на квартирний облік.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального права.

У частині першій статті 36 ЖК Української РСР визначено, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті (абзац 1 частини першої статті 39 ЖК Української РСР).

Згідно з положеннями статей 38, 60 ЖК Української РСР порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11.12.1984 № 470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (далі - Правила).

Відповідно до п. 3 цих Правил квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності.

Рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради.

Квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів (п. 8 Правил).

Відповідно до п. 13 Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі, старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10 - 14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим-двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. При одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами. Якщо в один день подали заяви кілька осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається при прийнятті рішення з урахуванням житлових умов, стану здоров`я, трудової та громадської діяльності (п. 22 Правил).

Пунктом 2 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» тими, хто потребує поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв м включно на кожного члена родини.

За матеріалами справи встановлено, що позивач з 12.09.2006 проживає та зареєстрований у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 , житловою площею 46,70 кв м, яка на праві власності належить колишній дружині позивача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.2006.

Як вказав позивач зазначена квартира була отримана колишньою дружиною за програмою «молодіжний кредит».

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд не врахував, що критерієм для вирішення питання про взяття на облік громадяни, які потребують поліпшення житлових умов є не належність їм на праві власності житлового приміщення (будинку чи квартири), а їх забезпеченість жилою площею нижче за рівень, встановлений відповідними обласними (міськими) радами разом з радами профспілок.

Забезпеченість житловою площею включає в себе і право користування житловим приміщенням, незалежно від того чи належить це приміщення особі на праві власності чи ні.

Позивач був вселений у квартиру АДРЕСА_2 за згодою власника цієї квартири на постійне місце проживання та у встановленому законом порядку не визнавався таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відтак саме по собі посилання позивача на те, що колишня дружина на даний час не бажає, щоб він проживав у цій квартирі не має правового значення, оскільки надаючи таке право при вселенні для постійного проживання власник мав розуміти наслідки вчинення таких дій.

Представник відповідача зазначила, що позивач з 28.04.2015 по 28.02.2018 перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як учасник бойових дій та користувався пільгами на оплату житлово-комунальних послуг разом з дружиною ОСОБА_4 .

При зверненні для отримання пільг щодо оплати за житлово-комунальні послуги, а також при зверненні для отримання санаторно-курортної путівки позивач вказував ОСОБА_4 як свою дружину та надав у відповідні органи повторне свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 24.03.1998.

Зазначені обставини у судовому засіданні позивач визнав, при цьому вказав, що особисто свідоцтво про розірвання шлюбу у органах РАЦС він не отримував.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач проживає та користується квартирою АДРЕСА_2 як член власника цієї квартири, незалежно від того, що шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано 13.08.1998.

Відтак висновки суду про те, що оскільки позивачу не належить на праві власності жиле приміщення, то він вважається таким, що потребує поліпшення житлових умов суперечать п. 13 Правил та встановленим у справі обставинам. Висновки ж суду про те, що власник квартири заперечує його подальше користування квартирою зроблені лише зі слів самого позивача без підтвердження будь якими доказами.

Оскільки розмір житлової площі, якою забезпечений позивач складає більше 7,5 кв м відповідач правомірно відмовив йому у прийнятті на квартирний облік.

Доводи позивача про те, що оскільки він проживає у м. Києві більше 5 років, то вважається таким, що потребує поліпшення житлових умов суперечать п.п. 5 п. 13 Правил, відповідно до якого потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.

Позивач проживає у квартирі АДРЕСА_2 як член сім`ї власника квартири, а не за договором найму (оренди) цього житла.

Незважаючи на те, що встановлення цих обставин є достатньою підставою для відмови у позові, колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги позивача про зобов`язання взяти його на квартирний облік з дати подачі заяви суперечать п. 22 Правил.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 1 261,20 грн.

Відтак за правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем при подачі апеляційної скарги компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Державною судовою адміністрацією понесені Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 261,20 грн у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 23.12.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик