Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 638/15016/14-ц

провадження № 61-18844св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І. розглянувши клопотання Акціонерного товариства «Універсал Банк» про залучення до участі у справі як правонаступника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 червня 2008 року № 121 Ф-ІК-400.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2018 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 4 798 559,34 грн заборгованості за кредитним договором.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

09 грудня 2020 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») подало до Верховного Суду клопотання про залучення у справі замість позивача Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»його правонаступника АТ «Універсал Банк». Клопотання мотивовано тим, що 21 жовтня 2020 АТ «ВТБ Банк» і АТ «Універсал Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого АТ «ВТБ Банк» відступило АТ «Універсал Банк» права вимоги, утому числі за кредитним договором від 17 червня 2008 року № 121 Ф-ІК-400, який укладено між банком та ОСОБА_1 (відповідач у справі).

У задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися , зокрема, внаслідок договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина тертя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 2-127/11 (провадження № 61-1648св17) зазначено, що «скориставшись правом на врегулювання відносин у договорі, первинний кредитор та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на власний розсуд визначили момент виникнення у фактора права вимоги. Так, в пункті 4.1. укладеного між ними договору визначено, що право власності на права вимоги, які відступаються за укладеним договором, вважається таким, що перейшло від клієнта (ПАТ «УкрСиббанк») до фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») в день підписання акта приймання-передачі права вимоги, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1. договору. Право вимагати від боржника виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав у фактора наступає після виконання ним зобов`язань, передбачених пунктом 3.1.1. договору.

Як встановлено судами та свідчать матеріали справи, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження виконання умов пунктом 3.1. договору, відповідно до якого фінансування за відступлені права вимоги надається фактором клієнту шляхом перерахування суми фінансування на рахунок клієнта двома платежами, суди зробили правильний висновок, що заявником не було належним чином доведено факт виникнення права вимоги, що відступається за укладеним договором. Сторони договору поставили три умови щодо настання моменту виникнення права вимоги за договором факторингу, що мають одночасно настати: укладення договору факторингу, підписання акта приймання-передачі права вимоги та сплата суми фінансування на рахунок клієнта. Враховуючи недоведеність заявником перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій були позбавленні правової можливості зробити висновок щодо переходу права вимоги до заінтересованої особи. Тягар доведення цих обставин у цьому провадженні покладається на заінтересовану особу, яка саме й звернулася із згаданими вимогами до суду, оскільки частиною третьою статті 10 ЦПК України та частиною першою статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом».

В клопотанні зазначається, що за укладеним 21 жовтня 2020 року між АТ «ВТБ Банк» і АТ «Універсал Банк» договором про відступлення права вимоги АТ «Універсал Банк» набуває усіх прав кредитора у день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання АТ «ВТБ Банк» у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4 договору.

До клопотання додано лише 1, 5 і 6 сторінки зазначеного договору, на яких немає згаданого в клопотанні пункту 4 договору, та не додано платіжний документ про виконання цього пункту договору щодо сплати АТ «Універсал Банк» належних коштів за відступлення права вимоги, без чого неможливо зробити висновок про набуття цією юридичною особою прав нового кредитора у спірних правовідносинах.

Оскільки відсутні докази набуття АТ «Універсал Банк» прав нового кредитора у спірних правовідносинах, у задоволенні клопотання про залучення АТ «Універсал Банк» до участі у справі як правонаступника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 55 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Універсал Банк» про залучення до участі у справі як правонаступника Акціонерного товариства «ВТБ Банк» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н.О. Антоненко

В. І. Крат