Провадження № 2/686/54/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в обґрунтування якого вказав, що 06.02.2017 року за усною угодою позики він передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 2000 доларів США. При фактичному одержані вказаної суми відповідачем була написана боргова розписка від 06.02.2017 року, термін повернення грошових коштів був встановлений 08.02.2017 року. Відповідач 08.02.2017 року частково здійснив погашення суми боргу в сумі 1000 євро. На дату звернення з позовом до суду станом на 03.05.2019 року сума основного боргу складала 878,80 доларів США (2000-1121,20). Тому позивач з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить позов задоволити, стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 878,80 доларів США та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 58,79 доларів США.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, позивач суду пояснив, що відповідач повернув йому частину коштів, проте іншу частину не повернув.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, відповідач суду пояснив, що в 2017 році позивач знайшов людину, яка допомогла йому, як учаснику АТО, отримати земельну ділянку 2 га і продати її. Ця людина повернула ОСОБА_4 2 тис. доларів США отриманих від продажу земельної ділянки. Останній підтвердив, що отримав кошти, але розписку не написав. В подальшому відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 08.02.2017 року.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_3 підтверджується його письмовою розпискою від 06.02.2017 року.

Незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договором позики від 06.02.2017 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, ОСОБА_3 не повернув позивачу грошові кошти в повному розмірі.

09.02.2017р. ОСОБА_5 повернув позивачу 1000 євро, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 09.02.2017р., та останній в судовому засіданні визнав і не заперечував. Станом на дату повернення 09.02.2017 року 1000 євро по курсу НБУ становило 1066,51 доларів США (28,70х1000/26,91).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що особисто передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1000 євро. Крім того, йому відомо від сина, що ОСОБА_1 отримав гроші в сумі 2000 доларів США з продажу земельної ділянки, яку його син ОСОБА_3 отримав як учасник АТО. Проте, присутнім при передачі грошей ОСОБА_4 , отриманих від продажу землі, він не був.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає, щоб він передавав кошти для ОСОБА_1 від продажу землі ОСОБА_3 , в придбанні якої було зацікавлено ТОВ «Енселко».

Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.

Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням виконання відповідачем зобов`язань, позивачем проведено нарахування 3% річних.

Так, згідно вказаного розрахунку 3% річних за період з 09.02.2017 року по 03.05.2019 року становить 58,79 доларів США, тобто: проценти = сума боргу (878,80) х процентну ставку (3%) / 100% / 365 днів х кількість днів (814) , з яким суд погоджується.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що він повернув ОСОБА_1 грошові коти в сумі 2000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 06.02.2017 року в сумі 878,80 доларів США, 3% річних 58,79 доларів США, а всього 937,59 доларів США.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 612,625,1046-1049 ЦК України, ст.ст.2,12,13,76,81, 258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , жителя: АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики від 06.02.2017 року в сумі 878,80 доларів США, 3% річних 58,79 доларів США, а всього 937,59 доларів США.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду 07.02.2020 року.

Суддя: