Провадження № 2/761/726/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: Король О.М.

розглянула в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ? К.Енерго ?, третя особа: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації ) ? Київтеплоенерго ? про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства ? Київенерго ? (правонаступником якого є Акціонерне товариство ? К.Енерго ? ), в якому просив суд: зобов`язати відповідача провести перерахунок за надані послуги за центральне опалення з жовтня 2016 року по квітень 2017 року та з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, згідно технічного паспорту будинку, виходячи з опалювальної площі будинку АДРЕСА_1 складає 1 046, 3 кв.м; стягнути з відповідача на його користь 3 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ? Київенерго ? про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 15 лютого 2019 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації ) ? Київтеплоенерго ?.

В судовому засіданні представник третьої особи КП ? Київтеплоенерго ? - Король О.М. заявила клопотання про передачу матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ ? К. Енерго ?, третя особа: КП ? Київтеплоенерго ? про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди за підсудністю до господарського суду Донецької області, оскільки, ухвалою Господарського суду Донецької області від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі про банкрутство АТ ? К .Енерго ?, а тому, цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а справа передається для подальшого розгляду до господарського суду для розгляду по суті в межах справи про неплатоспроможність боржника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причини неявки суду не сповістив.

Суд, заслухав думку позивача, який заперечував проти передачу цивільної справи за підсудністю до Господарського суджу Донецької області, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв?язку зі здійсненням господарської діяльності ( крім справ, передбачених частиною другою цієї статті ), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18 листопада 2019 року у справі №905/1965/19 відкрито провадження у справі про банкрутство АТ ? К .Енерго ?, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України ? Про міжнародне приватне право ?, Закону України ? Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ?, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність 21 жовтня 2019 року у зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства ( №2597-УІІІ в редакції від 21.10.2019р. ) ( ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства ).

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України ? Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ?. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника ( ч.2 ст.7 Кодекс України з процедур банкрутства ).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи ( ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства ).

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, порушення провадження у справі про банкрутство боржника обумовлює особливість вирішення таких спорів і полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються по суті саме у межах справи про банкрутство.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття ? суд, встановлений законом ? містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підсудність визначає коло справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду в межах його територіальної юрисдикції.

Підвідомчість розмежовує компетенцію судів відповідної юрисдикції на розгляд цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справ.

Виходячи з наведеного, керуючись нормами чинного цивільного процесуального законодавства, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для передачі справи до Господарського суду Донецької області, оскільки, представник третьої особи просить передати цивільну справу на розгляд до господарського суду, тобто передати справу до іншого суду не за територіальною юрисдикцією (підсудністю), а за підвідомчістю, що не передбачено нормами ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.31, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника третьої особи Комунального підприємства виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації ) ? Київтеплоенерго ? - Король Олени Миколаївни про передачу матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ? К.Енерго ?, третя особа: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації ) ? Київтеплоенерго ? про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди за підсудністю до господарського суду Донецької області - залишити без задоволення.

Ухвалу суду оскарженню не підлягає.

Суддя: