Справа № 594/1384/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Кушнір Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пробіжанської Наталії Петрівни, до Борщівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пробіжанської Н.П., звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 1/3 частина будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 .

Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті чоловіка вона претендує як спадкоємець за законом.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Пробіжанська Н.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує.

Представник відповідача Борщівської міської ради перший заступник міського голови Прокопишин Б. подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника міської ради, при цьому зазначив, що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Цигани Борщівського району Тернопільської області помер чоловік позивача ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 травня 2002 року Циганською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Факт перебування у шлюбі позивача та спадкодавця стверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 21 листопада 1961 року Рудківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з ним на день його смерті та вступила в оперативне управління спадковим майном. Наведене підтверджується довідкою Борщівської міської ради №468 від 23 вересня 2020 року.

Крім того, встановлено, що позивач 20 травня 2004 року подала до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті чоловіка, і на підставі даної заяви до майна померлого було відкрито спадкову справу за №343 та цього ж числа видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. А 22 вересня 2020 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірного будинковолодіння, яка належала її чоловіку, однак у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №789/01-16 від 22 вересня 2020 року, матеріалів спадкової справи № 343/2004, відкритої до майна померлого ОСОБА_2 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння в АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлий ОСОБА_2 , його дружина - позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , були його членами, що стверджено довідкою Борщівської міської ради №469 від 23 вересня 2020 року, а також випискою із по господарської книги №6 за 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлий ОСОБА_2 , його дружина - позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 . Однак, померлий ОСОБА_2 у визначеному законом порядку, за життя, не оформив своє право власності на належну йому частину будинковолодіння.

Згідно витягу з рішення 7 сесії 21 скликання Циганської сільської ради від 30 грудня 1993 року, ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 73 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 48 га для ведення особистого підсобного господарства.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №789/01-16 від 22 вересня 2020 року, матеріалів спадкової справи № 343/2004, відкритої до майна померлого ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виготовленої техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 від 19 травня 2020 року, інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 352646 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Цигани Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: