ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2978/20 Номер провадження 22-ц/814/2799/20Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13 листопада 2020 року, постановлену суддею Нестеренко С.Г., про повернення заяви позивачеві,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності,

в с т а н о в и в:

16.05.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, у якому просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 18 500,00 грн. моральної шкоди, шляхом їх списання із єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності - постановлено вважати неподаною та повернуто позивачу.

При постановленні ухвали, районний суд керувався положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України та виходив із того, що позивачем не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 20.05.2020 про залишення позовної заяви без руху.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що районний суд ухвалив необґрунтоване рішення, яким порушив його право на звернення до суду за захистом згідно ст.4 ЦПК України.

Доводить своє право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю відповідачів у розмірі 18 500,00 грн. обґрунтовуючи його необхідністю змінювати свій ритм життя, витрачати особистий час на оскарження бездіяльності, внаслідок якої допущено тяганину з відновлення його прав.

Просить врахувати усталену позицію Верховного Суду по справах №686/20012/18 від 22.05.2019, №638/6944/16-ц від 25.07.2018, №199/6713/14-ц від 06.02.2019, згідно якої судове рішення, яке набрало законної сили і яким встановлено неправомірність дій посадової особи, є достатньою, передбаченою законом підставою для відшкодування завданої такими діями моральної шкоди.

Зазначає, що обраний ним спосіб стягнення моральної шкоди відповідає вимогам ст.25 Бюджетного кодексу України, а відповідачами у справі правильно визначено ГУ НП України в Полтавській області, як юридичну особу територіальним підрозділом якого є Кременчуцький ВП ГУ НП України в Полтавській області, та Державну казначейську службу України позиція щодо залучення якої в якості відповідача викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2018 №755/12621/16-ц, від 26.06.2018 №706/1110/15-ц.

Посилаючись на фактичні обставини справи доводить, що заявлений ним позов про стягнення моральної шкоди пов`язаний із тим, що Кременчуцький ВП ГУ НП України в Полтавській області не виконав вимоги ст.214 КПК України, а в подальшому судове рішення від 06.06.2017 (справа №524/3886/17), тоді як особи, які відповідно до ухвали районного суду від 20.05.2020 мали бути визначені відповідачами не є посадовими особами Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області, а тому він, позивач, не вбачає підстав для їх залучення до участі у справі.

Вказує, що заходи досудового врегулювання спору між сторонами не вживалися, оскільки законом такий обов`язок не передбачено.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.05.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності./а.с.1-5/

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності положенням ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

- позивачем не було вказано відповідачами та/або третіми особами та не зазначено їх зареєстровані та/або фактичні місця проживання, стосовно яких позивач подавав заяви про вчинення цими особами кримінального правопорушення, оскільки, як постає з викладу обставин, саме ці особи вчинили відповідний злочин та заподіяли позивачеві матеріальну та моральну шкоду;

- позивач не вказує у викладі обставин про те, чи звертався він із відповідним позовом до осіб вказаних у заяві про злочин про визнання недійсним заповіту його баби на житловий будинок, стягнення з цих осіб матеріальної та моральної шкоди, чи було визнано у досудовому або судовому порядках бездіяльність органу досудового розслідування, а також про те, чи звертався він з письмовою заявою до відповідачів щодо відшкодування шкоди, оскільки такий порядок визначено відповідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»;

- позивач усупереч вимогам п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №1 (зі змінами та доповненнями) не вказує про те, які саме його особисті немайнові права були порушені у зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування, у чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив при обчисленні такого розміру моральної шкоди в 18,5 тис. грн.;

- позовна заява з додатками була подана в 3-х примірниках, хоча необхідно було подати в 6-ти примірниках, у зв`язку із необхідністю залучення відповідачами чи третіми особами, осіб вказаних у заяві про вчинення злочину, адреси яких суду невідомі, з одночасним засвідченням позивачем своїм підписом копій документів та зазначенням про те, де саме перебувають документи в оригіналах./а.с.20-21/

Копія такої ухвали отримана позивачем 02.06.2020, що підтверджується його особистим підписом у рекомендованому поштовому відправленні №022./а.с.23/

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а тому наявні підстави для застосування ст.185 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджуються, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 175 ЦПК України встановлює вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Зокрема, пунктами 4, 6, 7, 9 частини 3 указаної норми встановлено вимоги щодо зазначення в позові: змісту позовних вимог: способу (способів) захисту прав або інтересів, передбаченого законом чи договором, або іншого способу (способів) захисту прав та інтересів, що не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 та 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 визначив спосіб захисту своїх прав позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Полтавській області, шляхом її списання із єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Районний суд поверхово оцінив обставини, викладені в такій заяві, без урахування положень статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Крім того, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції щодо недоліку позовної заяви в частині не зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання, оскільки такі відомості зазначаються лише у разі, коли такі заходи проводилися, або якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору. Тоді як відповідно до статті 13 ЦПК України саме позивачу надано право визначати підставу та предмет позову, а в контексті статті 51 ЦПК України - визначати склад осіб, які беруть участь у справі, - відповідача та третіх осіб.

За таких обставин ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13 листопада 2020 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.12.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська