Справа № 457/4/20
провадження №2-з/457/1/20
УХВАЛА

09 січня 2020 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Грицьків В.Т., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про забезпечення позову. Одночасно з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 в Трускавецький міський суд Львівської області будо подано позов до Державного підприємства «СЕТАМ», заступника начальника Трускавецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Костишина Р.Т., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідачів АТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про заборону вчинення дій у порядку ч. 2 ст. 386 ЦК України. Заявник ОСОБА_1 просить забезпечити даний позов, шляхом зупинення реалізації майна: нежитлового приміщення, загальною площею 176,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), в тому числі зупинення реалізації згідно з Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, арештованого майна - номер лоту: 398171; найменування лоту: «ІПОТЕКА. Нежитлове приміщення загальною площею 176,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 »; дата проведення аукціону: 20 січня 2020 09:00; дата закінчення торгів: 20 січня 2020 18:00; стартова ціна 1127 300,00 грн.; місцезнаходження майна: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Стебницька, буд. 9; організатор торгів: Державне підприємство «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; ідентифікаційний код: 39958500), Львівська філія Державного підприємства «СЕТАМ», оскільки на думку заявника стартова вартість даного майна є заниженою.

Вивчивши подані матеріали заяви про забезпечення позову, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на

підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, яка була подана заявником, то вимога зазначена в позовній заяві та вимога зазначена в заяві про забезпечення позову є ідентичними, а тому вони не можуть бути задоволені, оскільки даний спір не вирішувався по суті. Дана позиція зазначена в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Крім того, заявником не було надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували зазначене ним твердження з приводу заниження стартової вартості спірного майна.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність необхідних даних для забезпечення позову, тому заявнику необхідно відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову, роз`яснивши йому, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Суддя: В. Т. Грицьків