№199/168/18
провадження 2/201/2/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервісстрой» про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «АСТА», ПАТ «Платинум Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором, позовні вимоги не змінювалися, але уточнювалися і доповнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та в судовому засіданні посилається на те, що свого часу він уклав кредитний договір та іпотечний договір, взяв кошти, придбав квартиру, але не розрахувався з банком і рішенням суду в рахунок погашення його заборгованості було звернуто стягнення на предмет іпотеки, рішення набрало законної сили. Відповідачами було укладено договори відступлення права вимоги за його боргами та організовано і проведено аукціон, відбулися електронні торги з продажу його майна. Позивач вважає, що вказані торги і аукціон, протокол і договори відбулися з порушенням закону і його прав, він фактично був позбавлений можливості приймати участь у аукціоні та викупі належної йому квартири. Таким чином, єдиним вирішенням спірного питання є захист у судовому порядку, шляхом визнання торгів, аукціону і протоколу торгів недійсними, договорів відступлення права вимоги - недійсними. Вважає вказані договори і торги протиправними, нікчемними, обставини їх проведення та укладання є сумнівними. Отже відповідачі при проведенні торгів і укладанні вказаних договорів діяли не добросовісно, не виказавши своїх дійсних намірів, а ТОВ «АСТА» взагалі не є фінансовою установою. На його звернення до відповідача про з`ясування обставин вказаного та укладання договорів, спірне питання вирішене не було, була відмова. Позивач вважає вказане протиправним і порушуючим його права, а тому і звернувся в суд з цим позовом. Позивача вважає дії відповідачів по проведенню торгів і укладанню спірних договорів неправомірними, зобов`язання повинно бути законним і справедливим. Просив суд визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.

Представники відповідачів ТОВ «АСТА», ПАТ «Платинум Банк» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні та в письмовому зверненні до суду з заявленими позовними вимогами не згодні, пояснивши, їх дії при укладанні спірних договорів і проведенні аукціону, електронних торгів були в передбаченому законом порядку, при цьому порушень не було. Все ним зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували і будь-якої шкоди не завдавали. Просили винести рішення за наявними матеріалами справи по закону і відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Товарна біржа «Електронні торгові системи» і представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили; вказаним і матеріалами справи, на думку суду, проти задоволення позову заперечували і вважали за можливе слухати справу за наявними матеріалами справи без їх участі. Суд вважає можливим слухання справи за відсутності представника вказаного відповідача і представника третьої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача і представників відповідачів, з`ясувавши думку сторін і третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року було вирішено позовну заяву ПАТ «Платинум Банк» задовольнити і в рахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Платинум Банк» за договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року в сумі 2 223 176 грн. 39 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 36.6 кв. м., загальною площею 70.9 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом реалізації з публічних торгів за ціною, яка встановлюється на рівні цін не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підстав оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі рішення Правління Національного банку України від 10 січня 2017 року № 14- рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11 січня 2017 року № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Платинум Банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно.

04 січня 2018 року позивач отримав від ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «АСТА» м. Дніпро спільний лист № 10/10736-1 від 26 грудня 2017 року, яким останні юридичні особи повідомляли його про те, що 26 грудня 2017 року між ними було укладено Договір № 15К про відступлення (купівлі-продажу) прав, Договір № 15і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за якими ПАТ «Платинум банк» 26 грудня 2017 року відступив ТОВ «АСТА» права вимоги за договорами: договір № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, угода № 1 від 23 березня 2009 року до кредитного договору № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року; договір поруки № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року і договір № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року. Цим же листом його було проінформовано про те, що його новим кредитором є ТОВ «АСТА» м. Дніпро, . В цей же день 04 січня 2018 року позивачу з ВЕБ-сайтів Товарної біржи «ІННЕКС», ПАТ «Платинум Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало відомо про те, що ПАТ «Платинум Банк» 30 листопада 2017 року шляхом проведення електронних торгів уклав з переможцем цих торгів ТОВ «Аста» м. Дніпро: договір № 15 К від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до позивача суми заборгованості в розмірі 247 418. 10 доларів США за кредитним договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, договір № 15і від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до мене за іпотечним договором № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 36.6 кв. м., загальною площею 70.9 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Крім того, з веб-сайтів Товарної біржи «ІННЕКС», ПАТ «Платинум Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачу стало відомо, що під час проведення електронних торгів було складено протокол електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-00004-b від 30 листопада 2017 року. Згідно з вказаним протоколом переможцем електронних торгів було визначено ТОВ «Аста» м. Дніпро.

Позивач вважає, що електронні торги, протокол електронних торгів, договір № 15 К від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, договір № 15і від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до нього за іпотечним договором № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року підлягають визнанню недійсними з наступних підстав: дані електронні торги відбувалися згідно із «Регламентом роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються)», затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4608 від 02 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 5.10.5 Регламенту ЕТС Банк зобов`язаний підписати протокол електронного аукціону протягом 3 (трьох) робочих днів з дня, наступного за днем його формування, та опублікувати його в ЕТС через особистий кабінет не пізніше 4 (чотирьох) робочих днів з дня, наступного за днем формування такого протоколу електронного аукціону. Вказаний строк спливає о 18-00 год. останнього дня строку, встановленого для його підписання та опублікування. У випадку непідписання та неопублікування протоколу електронного аукціону ЕТС автоматично присвоює електронному аукціону статус «Аукціон не відбувся».

Як вбачається з Протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b він був сформований 30 листопада 2017 року о 14 год. 49 хвил. 56 сек. Отже, банк, на думку позивача, був повинен підписати цей протокол та опублікувати його в ЕТС не пізніше 18-00 год. 05 грудня 2017 року, так як 02 грудня 2017 року - субота, 03 грудня 2017 року - неділя. Але, згідно протоколу уповноважена особа Фонду ГВФО на ліквідацію банку ПАТ «Платинум Банк», діюча від імені банку, підписала протокол 06 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку на підписання, встановленого Регламентом ЕТС. Отже, згідно з п. 5.10.5 Регламенту ЕТС електронному аукціону автоматично мав бути присвоєний статус "Аукціон не відбувся". Оскільки це не відбулося внаслідок або збою роботи ЕТС, або зловживань, то позивач вважає, що це є підставою для встановлення в судовому порядку факту, що аукціон не відбувся, а сам протокол ЕТС і укладені на його підставі договори є недійсними.

Недійсність протоколу ЕТС, на думку позивача, також є очевидною ще й з того, що в графі протоколу ЕТС «Дата й час завершення електронного аукціону» зазначено 30 листопада 2017 року 14:49:56, крім того в графі «Протокол електронних торгів сформовано» зазначено 30 листопада 2017 року 14:49:56. А в графі «Раунд 3» Протоколу ЕТС зазначено, що переможець електронних торгів ТОВ «Аста» зробив переможний крок 30 листопада 2017 року о 14:51:14, тобто після закінчення електронних торгів і формування протоколу ЕТС, що категорично виключає можливість визначення ТОВ «Аста» переможцем електронних торгів. Отже, на думку позивача, електронні торги є недійсними.

Укладені між ПАТ «Платинум Банк» і ТОВ «Аста» договори: № 15К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26 грудня 2017 року і № 15і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за якими ПАТ «Платинум Банк» 26 грудня 2017 року відступив ТОВ «АСТА» права вимоги за договорами: кредитний договір № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, додаткова угода № 1 від 23 березня 2009 року до кредитного договору № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, договір поруки № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року, іпотечний договір № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року, на думку позивача, підлягають визнанню недійсними, так як вони укладені внаслідок електронних торгів, які не відбулися, і на підставі недійсного протоколу електронних торгів.

Наведене, вважає позивач, узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі - продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд України в правових висновках у справі за № 6-198ІцсІ6, де зазначено, що установивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм законів України, суди не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

У зв`язку із цим позивач звертає увагу суду на те, що наведені вище порушення правил проведення електронних прилюдних торгів порушили його права і законні інтереси.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя.

Таким чином, вважає позивач, є очевидним порушення його прав та законних інтересів позбавленням його права і можливості участі в електронних публічних торгах 30 листопада 2017 року щодо придбання права вимоги за кредитним договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року і договором іпотеки № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Таким чином, єдиним вирішенням спірного питання, на думку позивача, є захист у судовому порядку, шляхом визнання торгів і договорів недійсними. Вважає вказані торги, протокол торгів і спірні договори протиправними, нікчемними, а обставини їх проведення і укладання - сумнівними. На його звернення до відповідачів про з`ясування обставин вказаного спірне питання вирішене не було, була відмова, звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвели, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовну заяву не підлягаючою задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 «Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину» ЦК України: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 «Недійсність правочину» ЦК України: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України - 1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 2. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. 3. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом з`ясовано, що дійсно рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року було вирішено позовну заяву ПАТ «Платинум Банк» задовольнити і в рахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Платинум Банк» за договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року в сумі 2 223 176 грн. 39 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 36.6 кв. м., загальною площею 70.9 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом реалізації з публічних торгів за ціною, яка встановлюється на рівні цін не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підстав оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі рішення Правління Національного банку України від 10 січня 2017 року № 14- рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11 січня 2017 року № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Платинум Банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно.

04 січня 2018 року позивач отримав від ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «АСТА» м. Дніпро спільний лист № 10/10736-1 від 26 грудня 2017 року, яким останні юридичні особи повідомляли його про те, що 26 грудня 2017 року між ними було укладено Договір № 15К про відступлення (купівлі-продажу) прав, Договір № 15і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за якими ПАТ «Платинум банк» 26 грудня 2017 року відступив ТОВ «АСТА» права вимоги за договорами: договір № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, угода № 1 від 23 березня 2009 року до кредитного договору № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року; договір поруки № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року і договір № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року. Цим же листом його було проінформовано про те, що його новим кредитором є ТОВ «АСТА» м. Дніпро, . В цей же день 04 січня 2018 року позивачу з веб-сайтів Товарної біржи «ІННЕКС», ПАТ «Платинум Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало відомо про те, що ПАТ «Платинум Банк» 30 листопада 2017 року шляхом проведення електронних торгів уклав з переможцем цих торгів ТОВ «Аста» м. Дніпро: договір № 15 К від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до позивача суми заборгованості в розмірі 247 418. 10 доларів США за кредитним договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року, договір № 15і від 26 грудня 2017 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до мене за іпотечним договором № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 36.6 кв. м., загальною площею 70.9 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Крім того, з веб-сайтів Товарної біржи «ІННЕКС», ПАТ «Платинум Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відомо, що під час проведення електронних торгів було складено протокол електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-00004-b від 30 листопада 2017 року. Згідно з вказаним протоколом переможцем електронних торгів було визначено ТОВ «Аста» м. Дніпро.

Відповідачі не погоджуються з твердженням позивача про те, що аукціон не відбувся, оскільки був підписаний з порушенням п. 5.10.5 Регламенту ЕТС від 02 жовтня 2017 року. В даному випадку позивач помилково вказує на ту обставину, шо аукціон віл 30 листопада 2017 року відбувся згідно з Регламентом ЕТС від 02 жовтня 2017 року. За даними офіційного сайту ФГВФО в момент проведення спірного Аукціону від 30 листопада 2017 року діяв Регламент ЕТС від 19 жовтня 2017 року по 03 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 5.10 підпункту 5.10.5 Регламенту ЕТС, який діяв в період з 19 жовтня 2017 року по 03 грудня 2017 року та в момент проведення аукціону 30 листопада 2017 року, визначено, що Банк зобов`язаний підписати протокол електронних торгів протягом 4 (чотирьох) днів з дня, наступного за днем його формування, та опублікування його в ЕТС через особистий кабінет. Вказаний строк спливає о 18 годині 00 хвилин останнього дня строку, встановленого для підписання та опублікування протоколу електронних торгів. Таким чином, порядок підписання спірного Протоколу № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року жодним чином не було порушено, оскільки сформовано його було в четвер 30 листопада 2017 року, а підписано було протягом 4 робочих днів, а саме в середу 06 грудня 2017 року, оскільки субота 02 грудня 2017 року та неділя 03 грудня 2017 року були вихідними днями.

Позивач також стверджує про недійсність Протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року з підстав розбіжності в часі його формування з часом коли Учасник 2 ТОВ «АСТА» зробив останній крок. Але з пояснень, що надала біржа слідує, що виникнення розбіжності в часі формування протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року та завершення часу роботи модулю електронного аукціону при проведенні Аукціону від 30 листопада 2017 року, викликане тимчасовим зависанням одного з серверів, яке призвело до некоректної роботи модулю планування часу початку/завершення модулю електронного аукціону р частині розрахунку коректного часу завершення роботи модулю електронного аукціону. Таким чином, різниця в часі (14 година 49 хвилин 56 секунд) формування Протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року та часом (14 годин 51 хвилина 14 секунд) коли Учасник 2 ТОВ «АСТА» зробив останній переможний крок, зумовлена системним збоєм, шляхом зависання серверу, шо не може бути підставою для визнання Протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року недійсним та не призвів до порушення чи обмеження прав учасників електронних торгів (аукціону).

Також, позивач помилково посилається на ст. 38 Закону України «Про іпотеку» в даних правовідносинах з огляду на наступне. Відповідно до Протоколу електронних торгів UА-ЕА-2017-11-16-000094-b від 30 листопада 2017 року переможцем електронних торгів визнано ТОВ «АСТА». 26 грудня 2017 року між банком та ТОВ «Аста» було укладено договір № 15К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, зокрема за кредитним договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року та додатковою угодою № 1 від 23 березня 2009 року до кредитного договору, що були укладені між банком та позивачем. 26 грудня 2017 року між банком та ТОВ «Аста» було укладено договір № 15Кі про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, зокрема за Іпотечним договором № 10.840.08.40.1 від 08 лютого 2008 року укладеного між банком та позивачем.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1, ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи наведене, права та інтереси позивача в даних правовідносинах жодним чином не були порушені, оскільки після проведення аукціону та укладання відповідних договорів з переможцем електронних торгів, було здійснено не продаж майна боржника, а відступлення права вимоги, що допускається відповідно до законодавства та здійснюється без згоди боржника.

Крім того, відповідно до п. 1.1. Регламенту ЕТС, який діяв в період з 19 жовтня 2017 року по 03 грудня 2017 року визначено, що учасник аукціону є фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична особа, в особі уповноваженого представника, яка є користувачем ЕТС, виявила намір прийняти участь в електронних торгах, відповідає вимогам, встановленим цим Регламентом ЕТС та законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронних торгах відповідно до Регламенту ЕТС, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника. Водночас, учасником електронних торгів, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку), та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Таким чином, твердження позивача, який є боржником відносно банку, про порушення його прав та інтересів проведенням даного аукціону, є безпідставними, оскільки він як не мав права брати участь в електронних торгах, так і не брав в них участі. Враховуючи те, що аукціон було проведено у відповідності до чинного Регламенту ЕТС, договори відступлення (купівлі-продажу) права вимоги були укладені у повній відповідності до положень чинного законодавства, у позивача відсутні підстави для звернення з відповідним позовом, навіть з огляду на те, що він не був учасником аукціону, і його права не були порушені.

Суд враховує і наступне. Реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається у відповідності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, Регламенту роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквідуються.

В п. 1 р. II Положення щодо організації продажу дано визначення потенційному покупцю - фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права.

Відповідно до п. 1.1 р. І Регламенту ЕТС, встановлено, що учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична-особа, в особі уповноваженого представника, яка є користувачем ЕТС ОСОБА_3 виявила намір прийняти участь в електронних торгах, відповідає вимогам, встановленим цим Регламентом ЕТС та законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронних торгах відповідно до Регламенту ЕТС, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника. Учасником електронних торгів, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Таким чином, учасником відкритих торгів і набувачем права вимоги за кредитним договором неплатоспроможного банку може бути будь-яка фізична особа або юридична особа крім позичальника (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення. Нормативно-правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не перебачено, шо відступлення права вимоги за кредитним договорами має відбуватись лише на користь фінансових установ чи банків.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не застосовується до відносин щодо реалізації активів неплатоспроможних банків. Крім того, розділ І книги 5 Цивільного кодексу України регулює загальні положення про зобов`язання, зокрема положення щодо сторін у зобов`язанні. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру, положення ЦК України про відступлення права вимоги застосовуються до договору купівлі-продажу, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 656 ЦК України).

Крім того, дійсно на підставі рішення Правління Національного банку України від 10 січня 2017 року № 14-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонд гарантування прийнято рішення від 11 січня 2017 року № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» (ПАТ «ПТБ») та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно. Рішенням від 09 лютого 2017 року № 501 виконавча дирекція Фонду гарантування продовжила строк тимчасової адміністрації у ПАТ «ПТБ» з 11 лютого 2017 року до 10 березня 2017 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ПАТ «ПТБ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПТБ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПТБ» з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ОСОБА_2 строком на два роки з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Від так, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Фонд гарантування безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п. п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Пунктами 1, 2, 3 статті 50 Закону визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

Згідно глосарію банківської термінології, розміщеному на офіційному веб-сайті Національного Банку України, активи банку - це ресурси банку та кошти, що класифікуються за напрямками розміщення та використання з метою одержання прибутку. Активи банку визначаються як ресурси, контрольовані банком у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до збільшення економічної вигоди у майбутньому. Активи банку відображаються в активі балансу банку та включають: кошти в касі банку, кошти на кореспондентських рахунках, кошти в резервних фондах банку, надані кредити юридичним і фізичним особам, надані міжбанківські кредити, державні облігації, цінні папери, вкладення у факторингові та лізингові операції, дебітори, кошти, вкладені у спільну господарську діяльність та ін.

Отже, провівши системний аналіз вищезазначеного, можна прийти до висновку, що кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку. Тому отримання грошових коштів від реалізації майна (активу) банку, зокрема відступлення права вимоги за кредитним договором № 10.840.08.40 від 08 лютого 2008 року прямо впливає на формування ліквідаційної маси ПАТ «ПтБ» за рахунок якої в подальшому задовольняються вимоги вкладників/кредиторів банку. Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 2 від 05 липня 2012 року зокрема визначено, що порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду гарантування (пункт 5.1. Розділу V).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону Фонд: після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду гарантування, ЗА найвищою вартістю у найкоротший строк. Кошти одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості визначеній статтею 52 Закону.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець наділив Фонд гарантування та уповноважену особу Фонду гарантування обов`язком вчиняти дії щодо реалізації активів та/або зобов`язань банку за найвищою вартістю.

Тобто, у разі виникнення об`єктивних обставин за яких майно могло б бути реалізовано за більшу ціну, Фонд гарантування зобов`язаний вчинити превентивні дії щодо запобіганню продажу майна за нижчою ціною. В протилежному випадку, Фондом гарантування буде порушено основні завдання визначені ст. 4 Закону, зокрема не вжиття заходів щодо наповнення ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів.

Пункт 5.2. Положення про виведення неплатоспроможного банку передбачає, що Фонду гарантування заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, що включено до його ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду гарантування дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодженню, а також у випадках, передбачених Законом.

Абзацом 5 пункту 5.6. та пунктом 5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку передбачено, що інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого реалізується.

Виконавча дирекція Фонду гарантування приймає рішення про: затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу; об`єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об`єктів; строки та заходи передпродажної підготовки майна; затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу; обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об`єкти або пули активів; проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків (5.5. Положення про виведення неплатоспроможного банку).

Дані положення також кореспондуються у статті 12 та 47 Закону.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24 березня 2016 року «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» метою цього Положення є визначення порядку організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у частині тринадцятій статті 51 Закону, у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів/пулів активів (майна). Пунктом 1 Розділу III Положення щодо організації продажу визначено що, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна).

Згідно з пунктом 2 Розділу III Положення щодо організації продажу, результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом. Відповідно до п. 6. ст. 51 Закону, майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Пунктом 1 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги.

Пункт 5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку встановлює, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами_та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

Пунктом 2 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі, у тому числі через електронну торгову систему.

Також п. 4 Розділу VII Положення щодо організації продажу, визначено, що за результатами проведення відкритих торгів (аукціону) банк укладає із переможцем договір купівлі - продажу майна (активу).

Отже виходячи з вищезазначеного встановлюється, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися права вимоги за кредитними договорами.

Щодо строку на підписання протоколу електронних торгів. Переможцем аукціону по продажу лоту № 382083Ь21416 відповідно до протоколу UA- ЕА-2017-11-16-000094-b визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Аста». Продаж лоту 082083Ь21416 відбувався за правилами Регламенту роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквідуються, що діяв з 19 жовтня 2017 року по 03 грудня 2017 року, тобто за правилами так званого «англійського аукціону» на підвищення ціни.

Позивач в свою чергу посилається на регламент роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються. Даний регламент використовується для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту (голландського аукціону), та відповідно не застосовується у даних правовідносинах.

Пунктом 5.10.5 ЕТС, передбачено, що банк зобов`язаний підписати протокол електронних торгів протягом 4 (чотирьох) робочих днів з дня, наступного за днем його формування, та опублікувати його в ЕТС через особистий кабінет. Вказаний строк спливає о 18:00 останнього дня строку, встановленого для підписання та опублікування протоколу електронних торгів.

Як вірно зазначено позивачем протокол електронних торгів UA-ЕА-2017-11-16-000094-b по продажу лоту № 82083Ь21416 був сформований 30 листопада 2017 року. В свою чергу банком було дотримано вимоги п. 5.10.5 Регламенту ЕТС та підписано протокол електронних торгів UA-ЕА-2017-11-16-000094-b на 4 робочий день з дня наступного за днем його формування, а саме 06 грудня 2017 року. Позивач же посилається на редакцію Регламенту ЕТС, яка не була чинною на момент проведення електронних торгів по продажу лоту № О82083Ь21416.

Щодо тверджень позивача про недійсність протоколу через час його формування: протягом листопада 2017 року відбувався процес імплементації (впровадження) модулю «голандського аукціону» в ЕТС. Під час проведення вищевказаної імплементації та відповідного моніторингу роботи ЕТС було виявлено та усунено елементи невідповідності в частині синхронної роботи всіх компонентів системи з урахуванням нового імплементованого модулю. Одним із модулів ЕТС є модуль планування часу початку/завершення роботи модулю електронного аукціону, який автоматично активується після завершення етапу подання закритих цінових пропозицій за умови, якщо подано більше однієї закритої цінової пропозиції. Активація вищевказаного модулю аукціону відбулась у встановлений час, згідно вимог Регламенту ЕТС, при цьому, було дотримано всіх, встановлених Регламентом ЕТС вимог щодо проміжків часу раундів, періодів між раундами та часу для подання цінової пропозиції кожним із учасників аукціону.

Виникнення розбіжності в часі формування протоколу електронних торгів та завершення часу роботи модулю електронного аукціону при проведенні торгів UА-ЕА-2017-11-16-000094-b викликане тимчасовим зависанням одного з серверів, яке призвело до некоректної роботи модулю планування часу початку/завершення модулю електронного аукціону в частині розрахунку коректного часу завершення роботи модулю електронного аукціону. Водночас, з урахуванням відсутності будь-яких скарг від учасників/переможця вказаного електронного аукціону в частині роботи ЕТС щодо можливого порушення їх прав під час проведення вищевказаних електронних торгів (аукціону), даний інцидент не призвів до порушення/обмеження прав учасників даних електронних торгів (аукціону).

Щодо укладення договору відступлення права вимоги. Відповідно до пункту 7.26 Регламенту ЕТС встановлює, що за результатами проведення електронних торгів між банком, якому належить актив (майно), та переможцем електронних торгів укладається договір. Пункт 7.29 Регламенту ЕТС передбачає, що переможець електронних торгів зобов`язаний укласти договір купівлі продажу/відступлення права вимоги протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронних торгів з урахуванням пункту 7.28. глави 7 цього Регламенту ЕТС. На виконання вимог Регламенту ЕТС та відповідно до інформації з відповідного веб-сайту на даний час процедуру реалізації лоту № 82083Ь21416 та які оформлені протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-16-000094-b завершено, та відповідно 26 грудня 2017 року укладено договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Зокрема, визнання недійсними електронних торгів, які були завершені може порушувати права та інтереси переможця таких електронних торгів, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА».

Щодо участі позичальника в електронних торгах.

Відповідно до п. 1.1 р. 1 Положення щодо організації продажу учасником електронних торгів, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення. У разі встановлення, що переможець відкритих торгів (аукціону) з продажу прав вимоги або за договором забезпечення виконання зобов`язання є боржником та/або поручителем за такими договорами, уповноважена особа Фонду інформує про це Фонд і результати відкритих торгів (аукціону) скасовуються (абз. 2 п. 5 р. VII Положення щодо організації продажу).

Таким чином, Регламентом ЕТС та Положенням щодо організації продажу чітко встановлено, що позичальник та поручитель за кредитним договором/договором забезпечення не мають права приймати участь у електронних торгах.

Щодо посилання позивача на Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна (затвердженого постановою КМУ від 22 грудня 1997 року № 1448) та Закону України «Про іпотеку» слід зазначити наступне: п. 1.1. про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна передбачено що, Положення, відповідно до пункту 12.3.4 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», визначає порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, на яке згідно із законодавством звернено стягнення.

В свою чергу ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлює норми щодо продажу предмету іпотеки. Слід зазначити, що в даному випадку відбувався продаж саме права вимоги за кредитним договором, а не заставленого майна (предмету іпотеки), тому посилання позивача є необгрунтованими та безпідставними.

Щодо обраного позивачем способу захисту. Стосовно вимог позивача щодо визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних, договорів відступлення права вимоги по лоту № 82083Ь21416, то варто зазначити, що підставами їх скасування може бути порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів. До порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів відноситься підписання протоколу про проведення прилюдних торгів особою, яка не є переможцем, або ж підписання цього протоколу на інших умовах, ніж це було запропоновано переможцем торгів. Проте жодних доказів зазначених порушень позивачем не надано.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № № 6-1981 цс 16 від 12 жовтня 2016 року передбачено, що при вирішенні спорів, в тому числі щодо проведення прилюдних торгів, судам слід перевіряти, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними ^ наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Відповідно до п. 11 ч. 2 Постанови Пленуми Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Ргоzогго продажі - електронна торгова система, створена за ініціативи Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Тгапsрагепсу Іпіегпаtіоnаl Україна, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України та електронних торгових майданчиків. Однією із цілей Ргоzогго продажі є прозорість всього процесу аукціону. Від так, принагідно зауважити, електронний аукціон є електронною, самостійною та автоматизованою системою, в яку ніхто не має права втручатись. Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам процесуального законодавства, вирішення цього спору є безперспективним, оскільки не забезпечує ефективне поновлення нібито порушених прав позивача.

Окрім того, ст. 215 Цивільного кодексу України встановлює: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач не довів обставин які б доводили що правочин, а саме продаж лоту № 082083Ь21416 на відкритих торгах та укладені договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги є недійсним. Від так, з огляду на викладене та згідно приписів чинного законодавства України в сфері гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не доведено, в чому саме відбулось порушення його прав, тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі будь-якi (крім передбачених законом і договірних) домовленості i зобов`язання стосовно позивача відносно кредиту, іпотеки, предмета спору заперечують, а позивач не довів незаконність дій відповідачів. Твердження позивача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням.

Відповідно до. ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України, договір можливо визнати недійсним, якщо в момент його укладення не було дотримано вимог ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 «Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину» ЦК України: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оцінюючи дії сторін при безпосередньому укладанні спірних договорів, суд приходить до висновку про те, що закону було дотримано, права та обов`язки сторонам було роз`яснено, наслідки укладання договорів зазначені, норми закону виписані, сторони самостійно і добровільно підписали договори і таким чином проявили своє волевиявлення, всі істотні умови договору зазначені і домовлені сторонами, дії при укладанні цих договорів відповідають вимогам закону, підписи в договорах чи інші його обставини не оспорюються. Доказів на спростування вказаного позивачем не надано.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо ~ свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ТОВ «АСТА», ПАТ «Платинум Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором відмовити.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 3, 5, 60, 22, 203, 215, 216, 509, 510, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 617, 625, 627-629, 632, 638, 639, 656 ЦК України, ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА», Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервісстрой» про визнання такими, що не відбулися, електронних публічних торгів, визнання недійсним протоколу електронних торгів, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги суми заборгованості, визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 05 лютого 2020 року.

Суддя