16 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
з участю секретаря Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики, -
Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять: стягнути заборгованість за договором позики від 25.09.2017 та додаткової угоди з урахуванням відсотків, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 140 976 грн.; розірвати договір позики від 14.09.2018 та стягнути за ним заборгованість з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 213 321, 13 грн.; стягнути заборгованість за договором позики від 22.01.2019 з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 63 540, 84 грн.
Вимоги позову обґрунтовують тим, що між сторонами укладено вказані договори позики та додаткові угоди до них, внаслідок невиконання відповідачем вимог яких виникла зазначена заборгованість.
07.11.2019 ухвалою суду відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
21.01.2020 до суду від позивачів надійшла заява про уточнення вимог позову, згідно з якою просять: стягнути заборгованість за договором позики від 25.12.2017, додатковою угодою від 25.12.2017 та додатковою угодою від 28.01.2018 з урахуванням відсотків, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 140 976 грн.; стягнути заборгованість за договором позики від 14.09.2018, додатковою угодою від 14.09.2018 з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 213 321, 13 грн.; стягнути заборгованість за договором позики від 22.01.2019 та додатковою угодою від 22.01.2019 з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 63 540, 84 грн.
27.05.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження, праву призначено до розгляду по суті.
Від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, зокрема й шляхом розміщення судового виклику на офіційному веб-порталі Судової влади України.
Третя особа в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема й шляхом розміщення судового виклику на офіційному веб-порталі Судової влади України.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, та не подала до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Встановлено, що 25.12.2017 між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримала від позивача позику в сумі 55 902 грн., що є еквівалентом суми 2 000 дол. США, та зобов`язалась їх повернути в національній валюті України - гривні, в еквіваленті 2 000 дол. США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів, до 25.12.2018.
25.12.2017 між ОСОБА_2 та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики від 25.12.2017 , у відповідності до якої договір позики, зокрема, доповнено п. 7, згідно з яким процентна ставка за позикою становить 30 % річних.
28.01.2018 ОСОБА_2 та відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору позики від 25.12.2017, у відповідності до якої сторони внесли зміни до Договору, а саме зазначили, що розмір позики складає 114 195 грн., що є еквівалентом суми 4 000 дол. США.
14.09.2018 між ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір позики, у відповідності до умов якого відповідач отримала від позивача позику в сумі 197 750 грн., що є еквівалентом суми 7 000 дол. США, та зобов`язалась їх повернути в національній валюті України - гривні, в еквіваленті 2 000 дол. США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів, до 13.09.2019.
14.09.2018 між ОСОБА_1 та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики від 14.09.2018 , у відповідності до якої договір позики, зокрема, доповнено п. 7, згідно з яким процентна ставка за позикою становить 30 % річних.
22.01.2019 між ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір позики, у відповідності до умов якого відповідач отримала від позивача позику в сумі 55 400 грн., що є еквівалентом суми 2 000 дол. США, та зобов`язалась їх повернути в національній валюті України - гривні, в еквіваленті 2 000 дол. США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів, до 22.04.2019.
14.09.2018 між ОСОБА_1 та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики від 22.01.2019 , у відповідності до якої договір позики, зокрема, доповнено п. 7, згідно з яким процентна ставка за позикою становить 30 % річних.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, або позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позивачами зобов`язання за договорами виконались, а саме відповідачу надались кошти, що не спростовано в процесі судового розгляду та підтверджується договорами та додатковими угодами.
В свою чергу, відповідачем зобов`язання за договорами позики належним чином не виконуються, а саме станом на день звернення позивачів до суду позики не повернуті.
Отже, відповідач, не сплативши у вказані договорами строки позики, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача боргу за договорами позики та відсотками, передбаченими умовами договорів.
Розрахунки заборгованостей, проведені позивачами стороною відповідача не спростовано. позивачами
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого позика повинна бути повернута, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов`язання.
Оскільки відповідач до сьогодні ігнорує зобов`язання за договорами позики, та вони залишаються невиконаними, позивач ОСОБА_2 бажає стягнути заборгованість за договором позики від 25.12.2017 та додатковими угодами до нього з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.
Проведений позивачем розрахунок 3% річних стороною відповідача не спростований, та з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 3 % річних за договором позики від 25.12.2017 в розмірі 2 563 грн.
Разом з цим, згідно зі ста. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Як вбачається з договору позики від 25.12.2017 відповідач зобов`язалась повернути позику хоч в і в національній валюті, проте в еквіваленті 2 000 дол. США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент повернення грошових коштів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення інфляційних втрат.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення боргу за договорами позики частковому задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають судові витрати.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 559 610,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 25.12.2017, додатковою угодою від 25.12.2017 та додатковою угодою від 28.01.2018 з урахуванням відсотків, 3% річних у розмірі 137 092 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 409, 76 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.09.2018, додатковою угодою від 14.09.2018 з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 213 321, 13 грн., за договором позики 22.01.2019 та додатковою угодою від 22.01.2019 з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 63 540, 84 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 901,61 грн.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 - РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 16.12.2020.

Суддя