Дата документу 03.11.2020
Справа № 334/2397/20
Провадження № 2/334/2593/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Джелановій А.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Позивач у встановлений законом строк, звернувся поштовим зв`язком з Російської Федерації до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить повідомлення від 22.05.2009 року. Нотаріальна контора повідомила про прийняття документів та відкриття спадкової справи, а також роз`яснила Позивачу права щодо спадкування за законом.

До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина однокімнатної квартира, яка належала батькові позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1994 року, виданого Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом. Зазначена квартира належала покійному батьку на праві особистої власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.12.2012 року.

Відповідач по справі ОСОБА_1 є рідним братом позивача по батькові. В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори та 25.09.2009 року та оформив спадкові права. Державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстрованого в реєстрі за № 2-169). Після отримання свідоцтва Відповідач зареєстрував право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в єдиному державному реєстрі, про що свідчить Витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Тобто, Відповідач реалізував своє право щодо прийняття спадщини та у розмірі Ѕ частки на квартиру АДРЕСА_1 та оформив її.

Також позивач у позові зазначив, що проживає поза межами території України, своєчасно звернувся до нотаріальної контори, строки щодо прийняття спадщини не пропустив, проте оформити спадщину після смерті батька не може, у зв`язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1994 року, і за таких обставин нотаріус не може оформити спадкові права. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2020 року, державний нотаріус Першої Запорізької нотаріальної контори Нестеренко О.М., відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Таким чином, Позивач не може реалізувати своє право та оформити спадщину у вигляді Ѕ квартири, тому змушений звернутися до суду.

Представник Позивача адвокат Левицька Ю.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач визнав позов, проти його задоволення не заперечував.

Представник третьої особи Першої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після одання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний батько Позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2008 року, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

При житті померлий ОСОБА_2 заповіт не складав.

Спадкоємцями першої черги за законом є його діти, Позивач та Відповідач по справі.

Позивач у встановлений законом строк, поштовим зв`язком з Російської Федерації, звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить повідомлення від 22.05.2009 року, яке міститься в матеріалах спадкової справи. Нотаріальна контора повідомила про прийняття документів та відкриття спадкової справи № 200/2009, а також роз`яснила Позивачу права щодо спадкування за законом.

Квартира АДРЕСА_1 , належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1994 року, виданого Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом. Відповідач по справі ОСОБА_1 є рідний братом Позивача. В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори та 25.09.2009 року та оформив спадкові права та отримав свідоцтво про право власності за законом на Ѕ квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реестрацію права власності № 11172 від 09.01.2013 року.

Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою нотаріуса Першої Запорізької нотаріальної контори від 14.05.2020 року б/№ Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно.

03.04.2009 року нотаріусом Першої Запорізької нотаріальної контори був зроблений запит за № 1006/ 02-14 до ТОВ «ЗМБТІ» щодо надання копій правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 та їх реєстрацію.

ТОВ «ЗМБТІ» на запит повідомило, що зазначена квартира належала померлому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1994 року, виданого Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом. Вищевказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 200/2009, в яких наявні належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на спадкову квартиру.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.