БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/445/20, cправа № 361/3816/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» січня 2020 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області, служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення факту відсутності контролю та нецільового використання грошових коштів, виплачених у якості аліментів на утримання неповнолітньої дитини, внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визнати відсутність контролю зі сторони служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області та служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за використанням коштів, сплачених як аліменти на утримання сина ОСОБА_3 для встановлення факту нецільового використання коштів, зобов`язати

ОСОБА_2 вносити аліменти на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; ввести до складу комісії для інспекційного відвідування служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області та служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації її представника ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог зазначається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року із позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітній син на даний час проживає із батьком. Позивач, як платник аліментів наділена правом щодо здійснення контролю за їх цільовим витрачанням та у разі встановлення даного факту, має право безпосереднього звернення до суду із вимогою про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації та служба в справах дітей Броварської міської ради Київської області обов`язку щодо контролю за використанням аліментів не здійснюють.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені.

Представник відповідача служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області - Ус О.О. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Представника відповідача служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - Муханов А.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 й ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 1999 року Немирівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області.

Від спільного подружнього життя у них народився син, ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 розірвано.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно із батьком, ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року, що набрало законної сили 14 березня 2017 року, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 1 000 грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2016 року по

ІНФОРМАЦІЯ_2.

До матеріалів справи позивачем додано копію постанови Верховного Суду від

22 травня 2019 року у справі № 361/5100/17, отриману з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про позбавлення

ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року скасовано, вирішено питання про позбавлення батьківських прав. Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року постанову Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року скасовано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2018 року залишено в силі.

Частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Згідно із частиною третьою статті 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Тобто обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів.

Разом з тим, статтею 19 СК України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі статтями 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами;

2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі обставини, суд вважає, що позивачем не надано до суду доказів сплати аліментів та відсутності заборгованості за рішенням про стягнення аліментів, а також доказів на підтвердження підстав для визнання відсутності контролю з боку служб у справах дітей за використанням аліментів, сплачених позивачем на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а також доказів нецільового використання аліментів, незабезпечення дитини, яка проживає із батьком харчуванням, одягом, взуттям, належними побутовими умовами для навчання та проживання відповідно до віку дитини.

Порядок здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України

15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок).

Так, згідно із пунктами 2, 3, 4 вказаного Порядку контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи.

Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.

Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування.

У разі якщо аліменти на дитину сплачуються не за рішенням суду (за домовленістю між батьками дитини, договір між батьками про сплату аліментів на дитину) платник аліментів надає копії інших документів, що підтверджують сплату аліментів на дитину та їх розмір.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів.

Доказів, які б свідчили, що платник аліментів зверталася до відповідних органів опіки та піклування із заявами про здійснення контролю за цільовим використанням аліментів до суду надано не було.

Відповідно до вимог частини другої статті 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Враховуючи те, що позовні вимоги про внесення аліментів на особистий рахунок дитини у даному випадку є похідними від основної вимоги про встановлення нецільового використання аліментів, у задоволенні яких судом відмовлено, суд вважає, що і підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання внесення аліментів на особовий рахунок дитини відсутні.

Щодо позовної вимоги про введення до складу комісії для інспекційного відвідування служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області та служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації її представника ОСОБА_4 , то її задоволенні слід також відмовити через безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин