Справа № 648/3972/19
Провадження № 2/648/187/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Когут Є.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.10.2008 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв`язку з чим, станом на 31.08.2019 року виникла заборгованість в сумі 463367 грн. 23 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 12010 грн. 38 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 445956 грн. 86 коп., заборгованість за пенею та комісією - 5399 грн. 99 коп.. На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» частину вказаної заборгованості за кредитом, а саме тіло кредиту - 12010 грн. 38 коп. та заборгованість по процентам за період з 17.10.2008 р. по 22.01.2018 р. в сумі 115839 грн. 89 коп., всього 127850 грн. 27 коп., а також судові витрати за сплачений судовий збір - 1921,00 грн..

На позов відповідач надав відзив, в якому зазначив, що дійсно 17 жовтня 2008 року підписав заяву на отримання кредиту в позивача, зі сплатою процентів за кредитом в розмірі 1,9% на місяць. Разом з цим, з Умовами та Правилами його не ознайомлено. Протягом дії договору він отримував грошові кошти з карткового рахунку та своєчасно їх повертав. Відповідач надавав йому платіжні карти, останній раз за № НОМЕР_1 , зі строком дії до липня місяця 2016 року. Просив відмовити в позові у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того зазначив, що позивачем не надано доказів отримання ним грошових коштів у кредит. Рішення банку в односторонньому порядку про збільшення процентної ставки є неправомірним.

12.12.2019 року в справі відкрито провадження. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з?явився, в поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, в наданому відзиві просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що 17 жовтня 2008 року відповідач, ОСОБА_1 , підписав та надав Закритому акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», анкету-заяву, з якої вбачається, що він погоджується з тим, що заява, разом з тарифами банку та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил), становлять договір. На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в сумі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитом становить 12010 грн. 38 коп., заборгованість по процентам - 445956 грн. 86 коп., заборгованість за пенею та комісією - 5399 грн. 99 коп..

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту статей 626, 628 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054, ст.1048 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).( ч.1,ч.2 ст.207 ЦК України)

Із анкети-заяви, підписаної відповідачем 17 жовтня 2008 року, вбачається, що в ній визначено розмір процентної ставки за кредитом - 1,9 % на місяць (22,8 %річних). Разом з цим, з розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка неодноразово збільшувалась. На обґрунтування вимоги в частині збільшеного розміру процентів, позивач послався на п.5.3 Умов та Правил, відповідно до яких банк має право на зміну тарифів.

Разом з цим, суд не може визнати складовою кредитного договору надані позивачем Умови та Правила, оскільки вони не містять підпису відповідача, а останній заперечує, що саме з вказаними Умовами та Правилами він був ознайомлений при підписанні заяви.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена узгодженість між сторонами щодо збільшення розміру процентної ставки за кредитом, а отже і вимога банку про розмір заборгованості за процентами до серпня місяця 2016 року, у зв`язку з чим, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування грошима банка необхідно відмовити.

Крім того, із заяви позичальника вбачається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. З наданої відповідачем кредитної карти № НОМЕР_1 , вбачається що вона діє до липня місяця 2016 року.

Згідно до правової позиції, викладеної у висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі справа № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, банк безпідставно нараховував відповідачу проценти за кредитом з 1 серпня 2016 року.

Що стосується вимог банку про стягнення з відповідача тіла кредиту, суд вважає необхідним зазначити, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а отже вказане свідчить про порушення прав кредитора, у зв`язку з чим, останній вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Зі змісту ст.257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, зі спливом строку останньої, початок перебігу позовної давності необхідно рахувати з 1 серпня 2016 року.

Проте, з даним позовом банк звернувся 29 листопада 2019 року, тобто із пропуском строку позовної давності. З розрахунку заборгованості вбачається, що з серпня 2016 року відповідач кредит не погашав, інших дій, які б вказували на визнання ним боргу, не вчиняв. А оскільки, відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності, в задоволенні позивних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту, з цих підстав необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 526, 530, 549, 611, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 277, 279, 280-282 України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 січня 2020 року.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (м.Київ, вулиця Грушевського, 1Д; )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя: В.В. Бугрименко