Справа № 274/1577/18
Провадження № 2/0274/194/20
Рішення

Іменем України

09.12.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Михніцького Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Альфа - Банк", Державного реєстратора Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради "Рожівське" по м. Києву Лата Дмитра Олександровича про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності,-

В с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_2 від імені якої діє її представник ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд скасувати рішення державного реєстратора Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради " Рожівське" по м. Києву Лати Дмитра Олександровича від 03.03.2018 року , індексний номер : 39980143 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень( з відкриттям розділу) про реєстрацію за ПАТ " Укрсоцбанк" права приватної власності на будинок за адресою : АДРЕСА_1 , з відновленням запису про реєстрацію права власності на вказаний будинок на ім"я ОСОБА_2 .

Свої позовні вимог обґрунтовує тим, що 31.07.2006 року між АКБ соціального розвитку " Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 286/25-473. В забезпечення виконання даного кредитного договору 31.07.2007 року між АКБ соціального розвитку " Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради " Рожівське" по м. Києву Латою Д.О. був внесений запис про прийняте ним рішення від 03.03.2018 року, індексний номер 39980143, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) про реєстрацію за ПАТ " Укрсоцбанк" права приватної власності на будинок за адресою : АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є вказаний договір іпотеки, серія та номер 2039 виданий 31.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашковським Я.А.

Зазначає, що державному реєстратору було надано повідомлення - вимогу № 104363 від 29.05.2017 року про усунення порушень виконання умов кредитного договору, надіслану на ім"я ОСОБА_2 . У вказаному листі фінансова установа зазначає про існування заборгованості та вказує, що в разі невиконання вимоги щодо сплати заборгованості банк почне звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Натомість про визнання права власності на предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 ЗУ " Про іпотеку" в порядку іпотечного застереження в даній вимозі нічого не зазначено.

Також банком для проведення державної реєстрації не були надані документи проведення технічної інвентаризації вказаного будинку, банком не було проведено оцінку спірного будинку на день проведення реєстраційних дій.

Як зазначає представник позивача, згідно інформації на офіційному сайті Міністерства юстиції України КП " Рожівське" 03.03.2018 року скасовано акредитацію суб"єкта державної реєстрації, тому вважають, що оскаржуване рішення прийнято після скасування повноважень на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

26.04.2018 року представником відповідача ПАТ " Укрсоцбанк" - Михніцьким Г.Ю, подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , згідно якого вони зазначають, що позовні вимоги є безпідставними та просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Свої заперечення проти позову обґрунтовують тим, що станом на 19.01.2017 року у позивачки виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 236 183,08 доларів США. Враховуючи наявний розмір простроченої заборгованості чергових платежів по кредитному договору у кредитора ( банка) виникло право вимагати дострокового виконання зобов"язань по кредитному договору, а у позичальника виник обов"язок дострокового виконання зобов"язань по кредитному договору.

Вказали, що відповідно до пп.2.4.3 п. 2.4 Договору іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов"язання ( умов кредитного договору), задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов"язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначили, що застереження в договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також є договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

29.05.2017 року ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням було направлено вимогу про виконання зобов"язань за кредитним договором розмір яких визначений станом на 19.01.2017 року із застереженням, що у разі не погашення заборгованості по кредитному договору банком / іпотекодержателем буде звернуто стягнення на предмет іпотеки .

Право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем було зареєстровано 03.03.2018 року .

22.01.2018 року суб"єктом оціночної діяльності ТОВ " Консалтінгова Компанія " БІ. ЕФ.СІ" було проведено оцінку предмету іпотеки, яка станом на 22.01.2018 року становила 1120 805,00 грн. Заборгованість по тілу кредиту і процентам станом на 19.01.2017 року становила 5 161 795,04 грн. ( а.с. 45-47 т.1).

18.05.2018 року представником позивача ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, згідно якої збільшено позовні вимоги, просить суд також визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 85-86 т.1).

Ухвалою суду від 16.03.2020 року до участі в справі залучено правонаступника відповідача ПАТ " Укрсоцбанк" - Акціонерне товариство " Альфа - Банк" ( а.с. 5 т.3).

В судовому засіданні представником позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримано з підстав зазначених в позовній заяві та уточнюючій позовній заяві.

Представник відповідача АТ " Альфа - Банк" заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - державний реєстратор Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради " Рожівське" по м. Києву Лата Д.О. в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомлено, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до іпотечного договору від 31.07.2007 року укладеного між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку " УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 , остання, виступаючи як іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальником зобов"язань за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-473 від 31.07.2007 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухоме майно : нежитлову будівлю ( магазин), загальною площею 160,2 кв.м.; сарай , загальною площею 26,3 кв.м.; сарай, загальною площею 12,0 кв., які знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної приватної власності на підставі договору купівлі - продажу ВЕТ № 157203. Загальна заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 156000,00 дол. США або 787800,00 грн ( а.с. 7-9).

29.05.2017 року ПАТ " Укрсоцбанк" на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про усунення порушень, згідно якого зазначено, що станом на 19.01.2017 року загальна сума заборгованості становить 236183 дол. США, тому банк вимагає від позичальника у тридцятиденний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку ( а.с.10).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що нежитлові будівля за адресою АДРЕСА_1 , 3.03.2018 року державним реєстратором Лата Д.О., Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради " Рожівське" по м. Києву на підставі іпотечного договору від 31.07.2001 року зареєстровано право власності за ПАТ " Укрсоцбанк"( а.с.11-12).

Як вбачається з копії договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-473 від 31.07.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку " Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено даний договір про надання кредиту в розмірі 95000,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та комісій. Кінцевий термін повернення кредиту 30.07.2017 року. Кредит надається на споживчі цілі ( а.с. 48-53).

01.07.2009 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку " Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-473 від 31.07.2007 року ( а.с. 54-55), а також договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки від 31.07.2007 року ( а.с. 64-65).

Відповідно до висновку про вартість об"єкту оцінки, виконаного ТОВ " Консалтінгова компанія " Бі. Еф. Сі." станом на 22.01.2018 року ринкова вартість об"єкту оцінки, яким є нерухоме майно за адресою : АДРЕСА_1 визначена на рівні 1 231 829 грн. 00 коп, що еквівалентно 42 705 дол. США 00 центів ( а.с. 69).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 19.01.2017 року загальна сума заборгованості становить 236183,08 дол. США, що еквівалентно 5 493 113, 95 грн. ( а.с. 71-76).

Відповідно до довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 27.03.2018 року направленої ПАТ " Укрсоцбанк" на ім"я позивачки ОСОБА_2 , їй було повідомлено, що у зв"язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України " Про іпотеку" їй прощено ( анульовано) залишок заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-473 від 31.07.2007 року в розмірі 363792 доларів США 06 центів та пені 201118 доларів США 32 центів та пені 31 446 грн. 10 коп. ( а.с. 87).

Приписи статті 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяють дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду.

Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки, далі - Закон № 898-ІV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог.

Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI (далі -Закон № 800-VI), який набрав чинності 14 січня 2009 року, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Нова редакція статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону № 800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх.

Аналіз наведених норм, як і Закон № 800-VI в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2011 року у справі № 21-131а11 та від 18 вересня 2012 року у справі № 21-236а12.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 915/297/17 та у справі № 607/11516/18 від 31 липня 2020 року.

Отже, законодавцем визначено як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи, що іпотечним договором від 31.07.2007 року передбачено право сторін на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки (пункт 4.1), застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку передбаченому ст.37 Закону України "Про іпотеку" міститься договорі (підпункт 4.5.3. пункту 4.5.), що цілком відповідає чинному на момент укладення договору законодавству, суд приходить до висновку про підставність набуття Іпотекодержателем права власності на нежитлову будівлю ( магазин) за Іпотечним договором від 31.07.2007 року, а тому позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки є вони є похідними від вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, у задоволенні якої суд відмовив.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 258-261, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Альфа - Банк", Державного реєстратора Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради "Рожівське" по м. Києву Лата Дмитра Олександровича про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2020 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко