Провадження № 2/712/625/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

за участі адвоката позивача Антонюк І.А.

відповідача ОСОБА_1 , адвоката відповідача Гаврильченка В.М.,

представника третьої особи Сень Н.М.

розглянувши на підготовчому судовому засіданні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу без згоди батька.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2010, в якому народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання малолітнього сина визначено разом з нею та стягнено з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 20.12.2012 року.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 29.01.2013 за № 90, батькові ОСОБА_1 , встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні-з малолітнім ОСОБА_4 , першу та третю суботу місяця з 10-00 до 12-00, другу та четверту неділю місяця з 10-00 до 12-00, без присутності матері дитини.

Рішення суду про сплату аліментів та виконавчого комітету про участь батька у вихованні дитини відповідачем не виконувались.

20 жовтня 2016 року вона уклала шлюб з громадянином Німеччини ОСОБА_5 , який зареєстрований відділом ДРАЦс по Соснівському району м. Черкаси, та змінила прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2 . Вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_5 , сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Німеччині. Її чоловік є забезпеченою людиною і всіляко допомагає у вихованні та утриманні сина ОСОБА_4 . Син ОСОБА_4 хворіє на бронхіальну астму і потребує оздоровлення за межами України. Вказане підтверджується висновком ЛКК №28/8 від 11 грудня 2015 року, а також медичною карткою.

Відповідач не надає кошти на утримання та лікування спільного сина, але завжди заперечує щоб вона разом з дитиною виїзджала за межі України. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.04.2016 року було надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проїзного документа сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 . Надано дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4 , у супроводі матері ОСОБА_2 до Німеччини протягом року, тобто з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2017 року включно, без згоди батька ОСОБА_1 .

В подальшому відповідач надав нотаріально посвідчені заяви про згоду на виготовлення дитині проїзного документа та згоду на виїзд ОСОБА_4 на постійне місце проживання до Німеччини. Умовою надання таких згод була відмова ОСОБА_2 від отримання аліментів.

10 травня 2020 року в ОСОБА_4 закінчується термін дії проїзного документа - паспорта. Постільки при оформленні документів кожного разу вона стикалась з перешкодами з боку відповідача, ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду з позовом про надання згоди на виготовлення проїзного документа дитині без згоди батька.

Просить надати їй дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. .

В ході проведення підготовчого засідання позивач позовні вимоги збільшила та просиланадати їй дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів, сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 , до повноліття дитини. Також просила надати дозвіл на виїзд за межі України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у її супроводі, як матері, без згоди батька - ОСОБА_1 , на постійне місце проживання до країни Німеччини.

Адвоката позивача ОСОБА_2 - Антонюк І.А. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги позивачки підтримала та просила їх задоволити.

Відповідача ОСОБА_1 та його адвокат Гаврильченко В.М. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги позивачки визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Черкаської міської ради Сень Н.М. в судовому засіданні позов підтримала та вважала за необхідне його задовольнити, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2010 року.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно до повноліття дитини та визначено місце проживання дитини разом з матір`ю.

Рішенням Виконкому Черкаської міської ради № 90 від 29 січня 2013 року батькові ОСОБА_1 визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 у першу та третю суботу місяця з 10-00 до 12-00, другу та четверту неділю місяця з 10-00 до 12-00, без присутності матері дитини.

ОСОБА_4 хворіє на бронхіальну астму і потребує оздоровлення за межами України. Вказане підтверджується висновком ЛКК №28/8 від 11 грудня 2015 року, а також медичною карткою.

ОСОБА_2 16 лютого 2016 року уклала шлюб з громадянином Німеччини ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.04.2016 року вже надавався ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документа сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 . Також було надано дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_2 до Німеччини протягом року, тобто з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2017 року включно, без згоди батька ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 надавав нотаріально посвідчені заяви про згоду на виготовлення сину ОСОБА_4 проїзного документа та згоду на його виїзд на постійне місце проживання до Німеччини.

З наявної в матеріалах справи копії паспорта дитини вбачається, що дія такого проїзного документу закінчується 10.05.2020 року.

Більш того, встановлено, що ОСОБА_4 є учнем 2б класу початкової школи імені Рудольфа Тарнова у м. Вісмар. ОСОБА_4 регулярно та з зацікавленістю відвідує школу, швидко знайшов друзів у своєму класі, активний та зацікавлений на усних заняттях, регулярно та з зацікавленістю відвідує щотижневі додаткові заняття з математики, а також інтенсивний курс із вивчення німецької мови як другої іноземної мови. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних документів.

Також позивачем надано копію Лікарського свідоцтва, в якому зазначено, що ОСОБА_4 проживає у м. Висмар та перебуває з 15.09.2016 у дитячому та підлітково-медичному лікуванні, страждає на бронхіальну астму, його здоров`я значно стабілізувалось з тих пір, як він перейшов на постійне лікування. Він продовжує потребувати регулярного медичного контролю, щоб його стан не погіршувався знову.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року, вказує, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Пунктами 3, 4, 5 постанови КМ України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17 за аналогічним спором зробив наступний висновок: "Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, вітчимом та рідною сестрою у Німеччині, навчається у школі, проходить лікування, знаходиться на утриманні матері та вітчима.

Таким чином суд вважає, що існують правові підстави для надання дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_4 на постійне місце проживання до країни Німеччини, що є доцільним для розвитку дитини і повністю відповідає її інтересам.

Більш того, відповідач являючись батьком дитини в судовому засіданні не заперечував з даного приводу.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо надання дозволу на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів, сину ОСОБА_4 без згоди батька ОСОБА_1 до повноліття дитини та надання дозволу на виїзд дитини за межі України у супроводі матері без згоди батька підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 81, 83, 89, 200, 264-268 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їз в Україну» суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документа (паспорта) та всіх необхідних документів, сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 , до повноліття дитини.

Надати дозвіл на виїзд за межі України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_2 , без згоди батька - ОСОБА_1 , на постійне місце проживання до країни Німеччини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн. адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, адреса: м. Черкаси, вул. Благовісна, 170.

Повний текст рішення складено 05.02.2020

.