Номер провадження: 22-з/813/60/20
Номер справи місцевого суду: 522/3384/18
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку прийняття батьком участі у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення порядку прийняття батьком участі у спілкуванні з дитиною та у ії вихованні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погодившись з зазначеним рішення суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. (т. 2, а.с. 165). Вказана заява мотивована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, а саме стягнено аліменти у розмірі 3000 гривень з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 06.02.2018р. і до досягнення дитиною повноліття (справа №522/2084/18). Колегія суддів Одеського апеляційного суду, яка розглядала справу №522/2084/18 та приймала рішення, була тією ж самою.

Крім того заявником зазначено, що колегія суддів змінило рішення суду першої інстанції шляхом надання переваги доказам ОСОБА_2 , а також у цих двох справах є ряд доказів та обставин, що співпадають, та були надані сторонами у справі в обох справах.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року визнано необґрунтованим відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. із зупиненням провадження у справі (т. 2, а.с. 173-174).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. передано на розгляд судді Громіка Р.Д. (т. 2, а.с. 175).

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Заявлений відвід суддів не має обґрунтування, наявність передбачених пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України підстав для відводу суддів не встановлено, процесуальні підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Вважаю, що обставини, зазначені у заяві про відвід колегії суддів, не можуть бути підставою для їх відводу, оскільки фактично йдеться про незгоду заявника ОСОБА_1 з процесуальним рішенням колегії суддів, яке винесено по іншій справі, а тому у розумінні ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для їх відводу.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно до ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік