Номер провадження №2/263/2621/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Хараджа Н.В., при секретарі Зарудній А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: ОСОБА_3 , обґрунтувавши свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 . Дитина прибула у 2014 році до м. Маріуполя з смт. Оленівка, у супроводі бабусі ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_5 , у зв`язку з активними бойовими діями та зруйнуванням будинку. Батьки дитини залишились на непідконтрольній території. В жовтні 2016 року дитина була взята облік внутрішньо переміщеної особи. 18.06.2016 року було складено Акт про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилась без батьківського піклування. Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №158 від 26.10.2016 року ОСОБА_4 статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Батьки дитини не виконують свої обов`язки з виховання та утримання дитини з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території , у зв`язку з чим опіком дитини було призначено дідуся - ОСОБА_5 однак опіку ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5 було припинено, у зв`язку зі смертю опікуна. Зараз дитина перебуває під піклуванням бабусі ОСОБА_3 , саме вона займається вихованням, розвитком та лікуванням дитини, піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує його потреби. На підставі чого просять суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2004 року народження, а також стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј усіх видів його заробітку до його повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особистий рахунок дитини. Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2004 року народження, а також стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј усіх видів його заробітку до його повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особистий рахунок дитини

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, на задоволені позову у повному обсязі наполягала, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяви чи клопотання про перенос справи суду не надали. Про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була сповіщена, причини не суду не відомі.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.04.2004 року виконкомом Луганської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 .

З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1439-1 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 18 жовтня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником останнього є ОСОБА_5 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

18.06.2016 року заступником начальника служби, завідувачем сектора опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Радівіловою О.О., заступником начальника Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України Донецької області Колесніковою С.М. та інспектором Приморського відділення поліції Новицьким С.В. було складено Акт про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилась без батьківського піклування.

Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №158 від 26.10.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №180 від 23.11.2016 року призначено ОСОБА_5 опікуном малолітнього онука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленого батьківського піклування.

Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №120 від 23.08.2017 року припинено опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку ОСОБА_5 1949 року народження, у зв`язку з його смертю.

Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №112 від 23.08.2017 року призначено ОСОБА_3 опікуном малолітнього онука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленого батьківського піклування.

Згідно з відповіддю Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» №01-11/1541 від 09.11.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається у КНП «ЦПМСД №3 м. Маріуполя» з 01.12.2015 року. навчається дитина у школі ЗОШ №37, має статус переселенця. ОСОБА_4 виховується у сім`ї опікуна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Опікун з дитиною своєчасно відвідує дільничного лікаря, виконує лікувальні та оздоровчі заходи. Батьки ОСОБА_4 не з`являлись жодного разу на прийом до дільничного лікаря педіатра.

Відсутність участі у піклуванні, вихованні дитини ,забезпеченні її потреб, незацікавленість її фізичним, духовним, моральним розвитком та здоров`ям з боку батьків підтверджується також листом Маріупольського коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» від 23.06.2020 року № 431/82 грн.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України".

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідачі не виявляють щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 143 Сімейного кодексу України, мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме:

- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Так, п.1, п.2 ч.1 ст. ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачами своїх обов`язків, позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачі не піклується про свою дитину, не здійснили дій щодо покращення санітарного стану житла, та не цікавиться її долею, хоч мали таку можливість.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини.

Проаналізувавши обставини ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків має триваючий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітньої дитини

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачів якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від батьків необхідної уваги та догляду.

З огляду на ці обставини суд вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, оскільки це сприятиме інтересам дитини, тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачі не позбавлені права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частин 2,3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України).

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідачів підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 13.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки і піклування Маріупольської міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК Укpаїни суд покладає на відповідачів витрати по оплаті судового збору.

Керуючись, ст.ст.12,13,76,81-82,141 ,247,259,263-265,268, 280, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: ОСОБА_3 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј усіх видів його заробітку до його повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок дитини.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј усіх видів його заробітку до його повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок дитини.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.В.Хараджа