_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6447/15-ц
Провадження № 2/947/75/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бардіна Олена Олександрівни, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання іпотечного договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бардіна Олена Олександрівни, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить суд визнати умови п.4.4. іпотечного договору від 29.08.2007 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1169 про звернення стягнення на предмет іпотеки у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса недійсним в аспекті норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, посилаючись на те, що 29.08.2007 року на забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором споживчого кредитування № 1873-н від 29.08.2007 року, ОСОБА_1 , згідно з іпотечним договором була передана у заставу банку не виділена в натурі ј частини квартири АДРЕСА_1 . Зважаючи, що разом з позивачем у заставній квартирі мешкає малолітня дитина, банк намагається стягнути предмет іпотеки до вирішення спору щодо дійсності кредитного договору, забезпеченого, у тому числі, майном позивача, водночас із чим на законодавчому рівні існують обставини для оспорювання умов п.4.4 іпотечного договору в частині звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Представник відповідача АТ «Ощадбанк» надав суду заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що зміст позовної заяви не містить обґрунтування того, яким чином п.4.4. іпотечного договору від 29.08.2007 року не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою Київського районного суду від 04.11.2015 року у справі було зупинено провадження до вирішення апеляційним судом Одеської області апеляційної скарги на рішення у цивільній справі за № 520/1611/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, внесення змін у кредитний договір, та за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача за споживчим кредитом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2019 року за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» поновлено провадження у справі.

02.08.2019 року задоволено клопотання АТ "Ощадбанк" про заміну найменування ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк".

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк» був укладений кредитний договір № 1873-н, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у розмірі 90000,00 доларів США зі сплатою 14% річних в строк до 29.08.2016 року.

У забезпечення виконання умов кредитного договору, між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений 29.08.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцям в рівних частках по ј кожному на підставі свідоцтва права власності на житло.

П. 4.4. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється ( в тому числі) у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 року.

Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV від 18.11.2003 року в редакції, що діяла на момент укладення іпотечного договору, не було передбачено такого способу звернення стягнення на заставлене майно, як виконавчий напис нотаріуса.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору АТ «Ощадбанк» направив всім іпотекодавцям вимоги, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», про усунення порушень кредитного договору, а також вимоги щодо звільнення житлового приміщення та зняття з реєстрації відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

У порушення вимог п.3.3.4. іпотечного договору та ст. 9 Закону України «Про іпотеку», в іпотечний квартирі 22.06.2010 року було зареєстровано малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, загальними вимогами додержання яких є необхідним для чинності правочину є:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Зміст позовної заяви не містить обґрунтування того, яким чином п.4.4. іпотечного договору від 29.08.2007 року не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб щодо рухомого майна.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вибір способу захисту прав і інтересів є прерогативою саме іпоткодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Іпотечний договір був укладений чотирма іпотекодавцями, які є власниками предмету іпотеки на підставі спільної приватної власності, тому один з іпотекодавців не має права відповідно до вимог чинного законодавства вирішувати питання щодо прав та інтересів інших учасників правочину.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у позовній заяві ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бардіна Олена Олександрівни, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання іпотечного договору частково недійсним слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. 10-13, 141, 263-265 ЦПК України,ст. 627 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бардіна Олена Олександрівни, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання іпотечного договору від 29.08.2007 року частково недійсним відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду шляхом подачі її до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.