Провадження № 22-ц/801/2201/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 рокуСправа № 127/29550/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/29550/19 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою представника відповідача - позивача ОСОБА_2 - адвоката Никитюка Олександра Івановича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року, повний текст якого складено 24 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В.

встановив:

В жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, та просила поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; виділити ОСОБА_1 і визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири під номером АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору, мотивуючи позовні вимоги тим, що спірне майно було придбано під час шлюбу, а тому воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

У подальшому ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та просив визнати за ним право власності на легковий автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , придбаний 07.11.2017 року на ім`я ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що спірний транспортний засіб було придбано під час шлюбу, однак за кошти, які належали йому особисто (отримані як благодійна допомога у зв`язку зі станом його здоров`я).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя - задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, а саме:

-визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м;

-визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу автомобіля марки (моделі) SKODA FABIA, тип загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку транспортного засобу автомобіля марки (моделі) SKODA FABIA, тип загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині вимог зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 511,53 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача - позивача ОСОБА_2 - адвокат Никитюк Олександр Іванович, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповного з`ясування обставин справи просить рішення суду в частині поділу квартири АДРЕСА_1 скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у поділі вище зазначеної квартири. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд не віднайшов жодного закону, який би давав підстави для визнання права власності на частку у спірній квартирі за ОСОБА_1 . Також зазначив, що суд в супереч встановленим обставинам та прямим вказівкам закону (ч. 6 ст. 57 СК) не визнав, що на момент придбання спірної квартири фактичні шлюбні відносини між сторонами уже були припинені більше ніж шість місяців.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 на адресу Вінницького апеляційного суду не надходив.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, а саме, щодо поділу квартири, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Позивач -відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання ні відповідач позивач ОСОБА_2 , ні його представник - адвокат Никитюк О,І. в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача-позивача - адвокат Никитюк про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням № 690.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

21 грудня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника відповідача позивача адвоката Никитюка О.І. надіслав за допомогою електронної пошти заяву про перенесення розгляду справи, оскільки відповідач-позивач ОСОБА_2 наразі перебуває на лікуванні, а він не має можливості прибути для участі в розгляді справи з невідкладних обставин, однак доказів на підтвердження даних тверджень суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, по справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 21.04.2001 року, 21.04.2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (актовий запис № 530) (а.с.48).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (рішення суду набрало законної сили 19.07.2019 року) (а.с. 7).

Отже, з 21.04.2001 року до 19.07.2019 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

При цьому, суд першої інстанції при ухваленні рішення правильно звернув увагу, що режим окремого проживання подружжя рішенням суду не встановлювався, а зазначення у описовій частині рішення суду про розірвання шлюбу, що «разом не проживають майже рік» не є встановленою судом обставиною, яка не підлягає доказуванню відповідно до змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 10.02.2004 року(а.с.8).

Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання; спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом; до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. за реєстровим № 1121, ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м (а.с.9-11).

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_2 04.09.2018 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2018 року № 136525309 (а.с. 11).

Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб марки (моделі) SKODA FABIA, тип - загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , синього кольору, було зареєстровано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, під час шлюбу сторін було набуто таке майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м; транспортний засіб марки (моделі) SKODA FABIA, тип - загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , синього кольору.

Крім того, під час шлюбу сторін була набута земельна ділянка, площею 0,05 га, кадастровий номер :13:001:0215, для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, Стрижавська селищна рада, садівниче товариство «Лісове» садово-городнього об`єднання «Славне», земельна ділянка НОМЕР_6 , яка була придбана ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. за реєстровим № 895 (а.с. 12-14), однак жодною із сторін позовні вимоги щодо її поділу заявлено не було, а відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дійсно, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Однак, твердження ОСОБА_2 про те, що зареєстрований за ОСОБА_1 спірний транспортний засіб автомобіль марки (моделі) SKODA FABIA, тип - загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , синього кольору, було придбано хоча і під час шлюбу, проте за кошти, які належали йому особисто (отримані як благодійна допомога від сторонніх осіб у зв`язку зі станом його здоров`я після розміщення повідомлень у соціальних мережах) не доведено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами, а згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, то суд першої інстанції встановив, що згідно з Договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. за реєстровим № 1121, ОСОБА_2 , дійсно, придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м.

Від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу було укладено довіреною особою дружиною ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. за реєстровим № 8674, а також за її письмовою згодою, викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. 04.09.2018 року за реєстровим № 1120.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 405/2391/15-ц (провадження № 61-21846св18), аналіз змісту договору купівлі-продажу квартири свідчить, що він укладений за згодою дружини; за таких обставин висновок судів про те, що спірна квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя є передчасним.

З п. 6 Договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. за реєстровим № 1121, вбачається, що сторони стверджують, що продаж квартири вчинюється за 1 391 300,82 грн., які в повному обсязі будуть перераховані Продавцеві ОСОБА_5 на рахунок НОМЕР_7 в ТВБВ № 10001/0179 філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 302076, протягом 2 календарних днів із спеціального поточного рахунку НОМЕР_8 для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членами сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, а також особам з інвалідністю І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, відкритого в ТВБВ № 10001/0179 філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 302076, на ім`я Покупця ОСОБА_2 , згідно постанови Кабінету Міністрів України № 719 від 19 жовтня 2016 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» (із змінами, внесеними згідно постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 року № 119, 11.10.2017 року № 763, 28.03.2018 року № 213).

Згідно з підпунктом 41 п. 8 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, до заяви про призначення грошової компенсації додаються копії: згоди (викладеної письмово у довільній формі) членів сім`ї особи з інвалідністю (крім малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх (до 18 років) дітей), на яких нараховується грошова компенсація, щодо включення їх у розрахунок грошової компенсації, а відповідно до п. 21 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, в розрахунок включаються члени сім`ї особи з інвалідністю, які перебувають на квартирному обліку, незалежно від того, чи перебувають вони на такому обліку разом з особою з інвалідністю або окремо від неї, включаючи перебування на квартирному обліку особи з інвалідністю та членів її сім`ї у різних населених пунктах; до членів сімей осіб з інвалідністю належать, зокрема, дружина (чоловік), їх малолітні (до 14 років) і неповнолітні (від 14 до 18 років) діти.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є інвалідом І «А» групи унаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_9 від 10.04.2019 року та пенсійним посвідченням № НОМЕР_10 від 16.04.2019 року (а.с. 96), а тому має пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов (п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Разом з тим, згідно з довідкою Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 30.11.2017 року № 486 ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку згідно з рішенням виконкому міської ради № 2656 від 23.11.2017 року, разом із сім`єю у складі з 3 осіб: ОСОБА_2 заявник, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_4 , 2004 року народження син (а.с. 112).

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія одночасно визначає розмір такої компенсації, виходячи з таких нормативів: за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на особу з інвалідністю та кожного члена його сім`ї, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 21 цього Порядку; додатково 10 кв. метрів жилої площі на кожного члена сім`ї заявника, який є особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю (у тому числі з урахуванням заявника); розмір грошової компенсації (ГK) розраховується за формулою: ГК = ((13,65 х Nс) - Вп + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ, де Nс - кількість членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за однією категорією або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що розмір грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, є прямо пропорційним кількості членів сім`ї особи, яка її отримує, а тому кошти в сумі 1 391 300,82 грн. не є коштами, які належали чоловікові ОСОБА_2 особисто, а набуте за них майно, не є особистою приватною власністю чоловіка ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що необхідно поділити спільне сумісне майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу автомобіля марки (моделі) SKODA FABIA, тип загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку транспортного засобу автомобіля марки (моделі) SKODA FABIA, тип загальний легковий хетчбек-В, 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Також суд першої інстанції правильно застосував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) який повністю відповідає висновку суду першої інстанції .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а ОСОБА_6 , який звернулася з апеляційною скаргою звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367, 368, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача - позивача ОСОБА_2 - адвоката Никитюка Олександра Івановича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскарженав касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник