Дата документу 04.02.2020
Справа № 501/577/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітніх дітей

та зустрічного позову ОСОБА_2

до

відповідача ОСОБА_1

третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітніх дітей

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_18,

представник третьої особи - Лісіцина О.М.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. 22 лютого 2019 року ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про встановлення місця проживання малолітніх дітей (а.с.1-4), згідно якого просить суд:

- встановити місце проживання малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , за адресою мешкання батька: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що з 2007 року до 2012 року перебував з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу за їхньою домовленістю було вирішено питання щодо проживання дітей разом з батьком. Цей факт встановлено рішенням суду від 20 вересня 2012 року. Незважаючи на це, відповідач по справі періодично забирала дітей жити до себе, а потім їх повертала. Таке періодичне проживання то у батька, то у матері, було можливе поки діти були маленькі та відвідували дитячий садок, та поки відповідач мешкала в м.Чорноморську Одеської області. На даний час відповідач мешкає в АДРЕСА_2, має іншу родину, дитину, не працює.

Позивач вважає, що в інтересах дітей проживати з ним, з урахуванням того, що він працює, має постійний дохід, його робочий графік дозволяє відводити дітей до школи, займатися з ними вечорами, гуляти, та іншим чином піклуватися про них. Маючи стабільний дохід, він може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З травня 2018 року діти мешкають та зареєстровані з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Діти відвідують школу та секції, за які він сплачує кошти, отримують необхідне лікування. Житлові умови в квартирі задовільні, квартира має дві окремі кімнати та загальну площу 55 кв.м.

За місцем роботи позивач має задовільні характеристики, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.

Позивач розуміє, що діти потребують уваги як батька, так і матері, тому він не має намірів перешкоджати побаченням матері з дітьми.

2. У встановлені судом строки відповідач не надала відзиву на позов.

3. Однак, відповідачем 13 травня 2019 року подана зустрічна позовна заява (а.с.60-64) про визначення місця проживання дітей з нею, в якій вона свої вимоги мотивувала тим, що з 2007 року до 2012 року перебувала з ОСОБА_1 у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 вересня 2012 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між ними розірваний, в якому на прохання ОСОБА_1 було зазначено, що діти залишаться проживати з батьком, для того, щоб він як військовослужбовець не втратив право на займання службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку він отримав ще коли вони проживали однією сім`єю з двома дітьми.

З вересня 2019 року вона з дітьми мешкали окремо від ОСОБА_1 , в її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Згодом вона зустріла свого теперішнього чоловіка ОСОБА_6 , у 2016 році у них народилася спільна донька ОСОБА_10 . Для поліпшення житлових умов їхньої багатодітної родини, вона влітку 2018 року продала свою квартиру і придбала приватний будинок в АДРЕСА_2, який потребував ремонту, але через хворобу її теперішнього чоловіка вони не змогли провести ремонт до початку навчального року, тому батько дітей ОСОБА_1 погодився, щоб діти з вересня 2018 року знаходилися у нього, тимчасово, на час проведення ремонтних робіт. Вона керувалася виключно потребами дітей. Крім того, вона регулярно бачилась з дітьми, вона та її мати ОСОБА_8 забирала їх зі школи або з секцій.

Проте, 29 березня 2019 року, прийшовши до школи за дітьми, в школі їх не застала, на секції вона теж їх не знайшла, ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, що змусило її звернутися до поліції. Потім вона пішла на роботу до ОСОБА_1 , де їй повідомили, що він у відпустці, і поїхав з дітьми у Вінницьку область.

З цього часу ОСОБА_1 став перешкоджати їй у спілкуванні з дітьми, перестав відповідати на її телефонні дзвінки. В телефонній розмові з дітьми, їй стало відомо, що вони сумують за нею, але батько їм не дозволяє спілкуватися з матір`ю, а вони його бояться.

Все вищевикладене, змусило її звернутися до суду з зазначеним позовом.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 вересня 2012 року розірвано (а.с.12-13).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.10-11).

5. На момент розгляду даної справи в суді ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матірю, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з батьком.

6. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 04 червня 2019 року за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , за адресою мешкання батька: АДРЕСА_1 (а.с 96-99).

7. В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає сторони з дитинства. Після розлучення діти залишились проживати з матір`ю, потім жили з батьком. Влітку ОСОБА_1 забрав дітей і не повертав матері. ОСОБА_2 проживає в СОГ «Волна», дітей привозять до школи матір, бабуся або чоловік ОСОБА_2 . Відносини між сторонами завжди були погані, ОСОБА_1 ніколи не йшов на компроміси щодо спілкування дітей та їх проживання.

8. В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає ОСОБА_1 з часів служби в АТО, а сім`ю знає з момента одруження, сторони розлучилися в 2013 р. Під час служби в АТО був присутній при телефонній розмові, в якій ОСОБА_2 просила ОСОБА_1 забрати дітей, щоб налагодити своє життя. У них завжди стояло питання з ким будуть жити діти, останній рік діти мешкають з батьком в хороших умовах. В період коли діти жили з матірю, ОСОБА_1 пересилав ОСОБА_2 кошти для того, щоб вона зібрала дітей до школи.

9. В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона знає ОСОБА_2 . Коли сторони розлучилися, діти залишись з батьком. У сторін були погані відносини через непорозуміння з ким будуть проживати діти. На канікулах діти перебували у батька.

10. В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Діти проживають - син з батьком, а донька з матір`ю. Після розлучення діти проживали з матірю, на канікулах і у вільний час спілкувались з батьком. Коли ОСОБА_2 робила ремонт у будинку, діти жили у батька. В будинку матері створені умови для дітей, вона як бабуся допомогає у всьому.

11. В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що знає сторони з одруження. ОСОБА_2 скаржилась на своє життя, що її мати не займалась її вихованням. ОСОБА_1 переймається утриманням сімї, діти жили у нього. ОСОБА_2 проживає в поганих умовах (брудно, відсутня їжа). Коли вона разом з ОСОБА_1 відвідувала дітей бачила, що діти були закриті в будинку, відкрити їх не змогли.

12. В судовому засіданні було заслухано думку дітей щодо їх місця проживання.

Так, ОСОБА_5, якому виповнилось 9 років пояснив, що він живе з батьком і бажає проживати з батьком, який не заперечує проти його спілкування з матір`ю.

ОСОБА_7 , якій виповнилось 10 років пояснила, що живе разом з матір`ю і бажає залишитись проживати з матір`ю.

V. Оцінка Суду.

13. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

14. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

15. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

16. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

17. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

18. Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

19. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

20. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дітей, що стало підставою для подачі позову до суду.

21. Враховуючи, що на даний час неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_1 , має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, тому суд вважає доцільним визначити місце проживання сина з батьком.

22. Разом з тим, донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та в судовому засіданні висловила своє бажання проживати з матір`ю, де за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.116-117), тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю.

23. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

24. Також суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

25. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо відсутності підстав для врахування доводів позивача та відповідача щодо суті позовних вимог щодо первісного та зустрічного позовів.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного- процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити частково.

2. Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою мешкання батька: АДРЕСА_1 .

3. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2) .

4 . В задоволенні решти вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

9. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

10. Повний текст рішенняскладено 04 лютого 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко