У Х В А Л А

16.12.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю., перевіривши перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року до суду надішла позовна заява за підписом ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 .

За приписами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Законодавством визначено окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Порушення права - це наслідок протиправної поведінки протилежної сторони, чиїми діями завдано шкоду правам та інтересам особи. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання це наявність спору між учасниками цивільно-правових відносин про приналежність чи відсутність права в однієї із сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб регламентована статтею 56 ЦПК України, а процесуальні права органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб визначенні у статті 57 цього Кодексу.

З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що право набути у власність 1/4 частину будинку набув саме ОСОБА_2 , тобто з позовом звернувся не власник майна, а особа, що претендує набути у власність частку цього будинку шляхом її дарування від ОСОБА_2 .

Отже, в порушення наведених вище правових норм позивачем ОСОБА_1 не наведені правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах іншої особи, а саме в інтересах ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про місце проживання чи перебування позивача, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача.

Також відсутні в позовній заяві реєстраційні номери облікової картки платника податків за його наявності або дані про номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти інших учасників процесу.

Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 відповідачами в справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

З листа Києво-Святошинського РВ ДВС від 26.08.2020 року № 51536 вбачається, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 боргів за виконавчими документами: постанова ДАІ від 03.08.2010 № 256499 про стягнення адмінштрафу у розмірі 510 грн.; виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 № 2-631 про стягнення боргу у розмірі 66 965,73 грн. на користь ТОВ «Просто Фінанс»; виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.03.2013 № 2-4581 про стягнення боргу у розмірі 6 731,10 грн. на користь КС «Народний Кредит»; постанова ДАІ від 20.02.2013 № 084063 про стягнення адмінштрафу у розмірі 510 грн.

У листі РВ ДВС також зазначено, що боржником не надано підтверджень щодо сплати боргів по вищевказаним документам.

Слід звернути увагу, що вказаний лист не містить в собі відомостей, які саме виконавчі документи були повернуті стягувачу.

Отже, оскільки державним виконавцем було накладено арешт в інтересах стягувачів (стягувача) за виконавчими документами, тому належними відповідачами у даному спорі мають бути визначені саме стягувачі за виконавчими документами, що перебувають на примусовому виконанні.

Таким чином, позивач невірно визначив суб`єктний склад сторін у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяА. Ю. Цуранов