Справа №463/448/20
Провадження №4-с/463/10/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу адвоката Мелька Вадима Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, заінтересована особа Акціонерне товариство «БМ-2018»,

в с т а н о в и в :

адвокат Мелько В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., заінтересована особа Акціонерне товариство «БМ-2018».

Просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 листопада 2019 року у ВП № 59448830; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 29 листопада 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 59448830; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. прийняти рішення за заявою боржника від 20 листопада 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 59448830 з примусового виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м.Львова № 463/313/14 від 14 березня 2014 року у порядку п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі, що зазначено у поданій квитанції.

Скаргу обґрунтовує тим, що 02 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. відкрито виконавче провадження № 59448830 з примусового виконання виконавчого листа № 463/313/14, виданого 14 березня 2014 Личаківський районним судом м.Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 30759,90 доларів США, що становить еквівалент 245863,88 гривень. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення з боржника основної винагороди на користь приватного виконавця у розмірі 80590,93 гривень та винесена відповідна постанова про стягнення вказаної суми на підставі відповідного розрахунку розміру основної винагороди приватного виконавця.

02 липня 2019 року в межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем розпочато примусове виконання шляхом винесення постанов про звернення стягнення на майно боржника та арешт майна боржника. В подальшому, приватним виконавцем 29.11.2019 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що приватний виконавець виніс вказану постанову без наявності станом на 29.11.2019 року відповідної заяви стягувача про повернення виконавчого документа. Разом з тим, 25 листопада 2019 року Личаківським районним судом м.Львова постановлена ухвала якою скасовано заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 січня 2014 року, на підставі якого видано виконавчий документ у межах вказаного провадження. Представник боржника подав виконавцю 29.11.20019 року заяву про завершення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, приватний виконавець виніс оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, водночас не взявши до уваги заяви боржника про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

У матеріалах виконавчого провадження міститься лише конверт в якому виконавець отримав заяву про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист та інші документи. Водночас, стягувач не має жодного представництва у м.Львові і не міг безпосередньо подавати будь-які заяви в ході здійснення виконавчого провадження за його заявою. Крім цього, боржнику ОСОБА_1 не надходив лист із постановами винесеними виконавцем в ході виконавчого провадження, тому ідентифікатор виконавчого провадження їм невідомий. Вважає, що приватний виконавець свідомо приховував інформацію про рух виконавчого провадження. На підставі наведеного, просить скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Крім цього, адвокат Мелько В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Так, предметом оскарження є постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 29 листопада 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 59448830. Про порушення прав його довірителя ОСОБА_1 йому стало відомо лише 05 грудня 2019 року та відповідно 10-денний строк на оскарження дій приватного виконавця завершувався 16 грудня 2019 року. Так, 16 грудня 2019 року було подану скаргу в інтересах ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2019 року скаргу адвоката Мелька В.В. в інтересах ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., заінтересована особа АТ «БМ-2018» - повернуто особі, що звернулася із скаргою. 26 грудня 2019 року ним подано повторно до Личаківського районного суду м.Львова зазначену скаргу, яка ухвалою суду від 27 грудня 2019 року залишено без розгляду. Вважає, що процесуальний строк ними пропущено з поважних причин, що свідчать вказані рішення суду, а тому просить поновити строк, визначений ст.449 ЦПК України для подання скарги на дії приватного виконавця.

Справа поступила до суду 17 січня 2020 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду.

Скаржник - адвокат Мелько В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Крім цього, представником боржника ОСОБА_1 лише 11 березня 2020 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відсутня відповідь з Міністерства юстиції України щодо надання інформації про точний час внесення приватним виконавцем відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в межах ВП № 59448830.

Водночас, представник скаржника адвокат Мелько В.В. станом на 21 липня 2020 року жодної інформації щодо надісланого запиту та отримання відповіді суду не надав. Про час та місце судового розгляду був повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку. Слід зазначити, що судові засідання з розгляду вказаної скарги неодноразово відкладались у зв`язку із відсутністю вказаних документів. Враховуючи тривалість судового розгляду в межах вказаного судового провадження та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за необхідне завершити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд скарги, не з`явився. Разом з тим, 29.01.2020 року на адресу суду поступили письмові заперечення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. на вказану скаргу. Проти задоволення такої заперечує у повному обсязі та просить відмовити за безпідставністю. У своїх запереченнях вказує, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 59448830 з примусового виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м.Львова, виданого 14.03.2014 року у справі № 463/313/14. 29.11.2019 року на підставі заяви стягувача АТ «БМ-2018» від 28.11.2019 року ним винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа винести відповідну постанову про його повернення. Заява представника боржника ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження надійшла в день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто 29.11.2019 року, однак після винесення такої. Відтак, у нього, як приватного виконавця, були відсутні відповідні повноваження для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та його дії відповідають вимогам п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Звертає увагу, що заява стягувача про повернення виконавчого документа міститься у матеріалах виконавчого провадження, яка надана йому наручно 29.11.2019 року, тому наявність супроводжуючих документів не є обов`язковою умовою подання такої. Твердження представника скаржника щодо ненадання ідентифікатора доступу до реєстру виконавчих проваджень не відповідають дійсності, оскільки такий разом з постановою про відкриття виконавчого провадження надсилався боржнику, що підтверджується реєстром відправленої поштової кореспонденції. Водночас, предметом розгляду в межах поданої скарги є постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.11.2019 року, а не постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2019 року. Крім цього, надання скаржнику розширеного витягу з виконавчого провадження не є можливим у зв`язку із тим, що можливість його формування не передбачена вимогами закону та АСВП.

Просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця витрати на правничу допомогу адвоката. Попередній розрахунок суми судових витрат, які очікує понести приватний виконавець у зв`язку із розглядом вказаної скарги складає 3000,0 гривень.

Представник стягувача - АТ «БМ-2018» в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд скарги, не з`явився.

Враховуючи наведене, розгляд скарги проведено без участі учасників процесу, які не з`явились в судове засідання, неявка яких не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 21.07.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Як вбачається, із матеріалів справи скаржник неодноразово, зокрема 16 грудня 2019 року та 26 грудня 2019 року, звертався до суду із скаргами на дії приватного виконавця щодо скасування оскаржуваної постанови, проте такі ухвалами суду було повернуто та залишено без розгляду. Крім цього, із матеріалами виконавчого провадження представник ОСОБА_1 ознайомився лише 05 грудня 2019 року. Враховуючи наведене, для забезпечення можливості доступу заявника до правосуддя, суд приходить до висновку, що слід поновити строк на подання скарги на дії приватного виконавця у межах виконавчого провадження за № 59448830.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Личаківським районним судом м.Львова 14.03.2014 року видано виконавчий лист № 463/313/14 на підставі рішення суду від 28.01.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 5944830 від 29.11.2019 року, виконавчий лист № 463/313/14, виданий Личаківським районним судом м.Львова 14.03.2014 року, повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 28.11.2019 року на адресу приватного виконавця надійшла заява АТ «БМ-2018» від 28.11.2019 року про повернення виконавчого документа (а.с.28).

Пунктом 1 частини 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Так, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2019 року постановлено скасувати заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 січня 2014 року у справі № 463/5517/13-ц (провадження 2/463/313/14) за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що 29 листопада 2019 року адвокатом Мельком В.В., який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому І.М. заяву про закінчення виконавчого провадження за № 59448830 з примусового виконання виконавчого листа № 463/3313/14, виданого 14.03.2014 року Личаківським районним судом м.Львова, оскільки ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.11.2019 року, скасовано рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист у межах вказаного виконавчого провадження (а.с.25).

Пунктом 1 частини 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження за № 59448830, стягувачем, а саме ліквідатором АТ «БМ-2018» Новик Є.М. подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому І.М. 29 листопада 2019 року вх. 313 заяву про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.102).

Так, вимогами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, суду не представлено жодних доказів щодо протиправності дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., а саме постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена на підставі відповідної заяви стягувача про повернення виконавчого листа. Твердження скаржника, що заява боржника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із наявністю підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно залишена приватним виконавцем без виконання, є помилковими. Так, у відповідності до наділених повноважень приватним виконавцем було винесену оскаржувану постанову, що виключає можливість винесення постанови у зв`язку із наявністю підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, представником скаржника не надано суду жодних належних та допустимих доказів про те, що приватним виконавцем були вчиненні дії з порушенням порядку черговості розгляду, отриманих у межах виконавчого провадження заяв сторін виконавчого провадження.

Беручи до уваги наведене, приватним виконавцем правомірно у відповідності до вимог ст.ст.18, 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім цього, в даному випадку приватним виконавцем не було допущено порушення прав ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, тому враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки відсутні докази протиправності вчинених приватним виконавцем дій у межах виконавчого провадження за № 59448830.

Крім цього, слід відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. витрат на правничу допомогу, оскільки останнім не підтверджено жодними доказами розмір та наявність таких витрат.

Керуючись ст.ст.260, 353, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

поновити адвокату Мельку Вадиму Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк звернення до суду із скаргою.

У задоволенні скарги адвоката Мелька Вадима Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, заінтересована особа Акціонерне товариство «БМ-2018» - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: адвокат Мелько Вадим Вадимович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, місцезнаходження: 79008, м.Львів, вул.Вузька,3.

Заінтересована особа: Акціонерне товариство «БМ-2018», місцезнаходження: 01024, м.Київ, бульвар Т.Шевченка,8/26, .

Суддя Р.Р.Грицко