Ухвала

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 173/1672/18

провадження № 61-2335ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про встановлення факту належності майна та визнання права на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року.

На підставі касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження.

Згідно з частинами першою-другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржена постанова прийнята Дніпровським апеляційним судом 17 грудня 2019 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 подана до Верховного Суду

27 січня 2020 року, що підтверджується відтиском штемпеля на поштовому конверті. Тобто з пропуском строку, передбаченого частиною першою

статті 390 ЦПК України, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 16 січня 2020 року.

До касаційної скарги заявником додано клопотання, в якому ОСОБА_1 просить поновити йому строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року.

Клопотання мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду отримано особисто представником позивача 09 січня 2020 року, а підтвердження містяться в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналіз причин, вказаних в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження свідчить, що вони не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду саме 09 січня 2020 року.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1

звернувся до суду у липні 2018 року з позовними вимогами, з урахуванням уточнень, про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання за ним права власності на земельну частку (пай) площею 7,96 умовних одиниць на території Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після померлої

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Тобто позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з

01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Враховуючи характер позову та клопотання у скарзі за подання касаційної скарги в частині немайнових вимог заявнику необхідно оплатити судовий збір у розмірі 1 409,60 грн ((1 762,00 грн х 0,4) х 200 %).

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині позовних вимог майнового характеру, оскільки неможливо встановити вартість оспорюванної земельної частки (паю).

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості земельної частки (паю).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі,

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліку.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 25 лютого

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило