печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

11 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого : судді Соколова О.М.,

при секретарі: Проскурні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови державного виконавця у знятті арешту майна та вжитті заходів спрямованих на виключення інформації про арешт та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року до провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 з проханням визнати неправомірною відмови Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області у знятті арешту з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ,який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та вжитті заходів спрямованих на виключення інформації про арешт з реєстрів та зобов`язати Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області усунути допущені порушення.

В обґрунтування скарги вказує на те, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала справа за заявою КС «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про стягнення заборгованості. На підставі ухвали суду від 11.01.2013 видано виконавчий лист № 6-1936/12. Вищевказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області та відкрито виконавче провадження № 48813760 від 21.09.2015 року. 18.04.2019 виконавча служба направила боржнику витяг з якого вбачається що виконавче провадження № 48813760 є завершеним. На підставі цього, 08.05.2019 боржник звернувся д виконавчої служби з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна. Проте, листом №10200 від 31.05.2019 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено, з посиланням на ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» , на момент виникнення відносин не передбачала можливості скасування арешту якщо виконавчий збір або витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій стягнуті не були. Заявник не погоджується з вказаними діями державного виконавця, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Через канцелярію суду 18.03.2020 від державного виконавця надійшли копії матеріалів виконавчого провадження та клопотання про розгляд скарги без його участі, скаргу вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказав, що 05.09.2019 року до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області надійшла заява про примусове викання виконавчого листа. 06.9.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59976750 та проводить виконавчі дії.

Скаржник в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Просив вимоги скарги задовольнити.

Стягувач та державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що у задоволенні карги слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала справа за заявою КС «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про стягнення заборгованості.

На підставі ухвали суду від 11.01.2013 видано виконавчий лист № 6-1936/12.

Вищевказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області та відкрито виконавче провадження № 48813760 від 21.09.2015 року.

18.04.2019 виконавча служба направила боржнику витяг з якого вбачається що виконавче провадження № 48813760 є завершеним.

На підставі цього, 08.05.2019 боржник звернувся до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна.

Листом №10200 від 31.05.2019 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено, з посиланням на ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», на момент виникнення відносин не передбачала можливості скасування арешту якщо виконавчий збір або витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій стягнуті не були.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Таким чином, виходячи із аналізу зазначених вище положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.37 вказаного Закону, не перешкоджає повторному пред`явленню його стягувачем для примусового виконання та не є передбаченою ст.59 цього Закону підставою для скасування арешту майна, як одного із заходів примусового виконання судового рішення.

Посилання скаржника на те, що виконавче провадження є завершеним, не відповідають дійсності, оскільки судом встановлено, що 05.09.2019 до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, надійшла заява стягувача № 1792/19 від 28.08.2019 про примусове виконання виконавчого листа № 6-1936/12.

06.09.2019 року державний виконавець керуючись с. 3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження № 59976750 та проводить виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З огляду на зазначене, посилання скаржника, суд вважає необгрунтованими та безпідставними, у зв"язку з чим, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови державного виконавця у знятті арешту майна та вжитті заходів спрямованих на виключення інформації про арешт та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Соколов