Провадження № 22-ц/4808/188/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 , представника третьої особи Павликівської Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання незаконною бездіяльності міського голови м. Івано-Франківська та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Домбровської Г.В. 28 листопада 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

24.09.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому просив визнати незаконною бездіяльність міського голови м. Івано-Франківська та відновити його права шляхом зобов`язання міського голови м. Івано-Франківська внести зміни до розпорядження Івано-Франківського міського голови від 15.05.2007 року №270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно» шляхом виключення з додатку 1 до цього розпорядження пункту під порядковим №107 про оформлення за ним права приватної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позов мотивував тим, що 12.11.2004 року на підставі договору-купівлі продажу житлового будинку і земельної ділянки він набув у власність домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із цегляного житлового будинку загальною площею 480,2 кв.м, житловою площею 197,2 кв.м, цегляної літньої кухні загальною площею 28,2 кв.м та металевих воріт загальною площею 10,6 кв.м, а також земельну ділянку площею 0,10 га. Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстроване 15.11.2004 року Івано-Франківським ОБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.11.2004 року №5438830.

18.04.2007 року невідома особа від його імені звернулася до міського голови м. Івано-Франківська з письмовою заявою про оформлення у зв`язку з проведеною перебудовою права власності та видачу свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається житлового будинку, літньої кухні та сауни.

За наслідками розгляду заяви міським головою 15.05.2007 року видано розпорядження №270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно», відповідно до пункту 107 додатку 1 якого за ним оформлено право власності на вищевказане домоволодіння.

Посилаючись на те, що він не звертався до міського голови із заявою про оформлення права власності на самочинно реконструйований житловий будинок із збільшеною площею, не подавав пакету документів, не підписував заяву, що підтверджується висновком експерта від 05.08.2016 року про те, що підпис у заяві від 18.04.2007 року виконаний не ним, а іншою особою, а також, що відповідач відмовився в добровільному порядку внести зміни в розпорядження №270-р від 15.05.2007 року шляхом виключення пункту 107 з додатку 1 до нього, просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до міського голови м. Івано-Франківська, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання незаконною бездіяльність міського голови м. Івано-Франківська, зобов`язання внести зміни до розпорядження Івано-Франківського міського голови від 15.05.2007 року №270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно» шляхом виключення з додатку 1 до нього пункту під порядковим номером №107 про оформлення за ОСОБА_2 права приватної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що питання законності пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р вже було предметом судового розгляду і постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.05.2018 року у справі №344/10962/17 в задоволенні позову ОСОБА_2 до міського голови м. Івано-Франківська про визнання недійсним вищевказаного пункту додатку відмовлено. Враховуючи висновки апеляційної інстанції, які є преюдиційними для даної справи, позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд помилково виходив з того, що питання законності пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р вже було предметом судового розгляду. Судом не враховано, що в даному позові він заявив вимогу про визнання незаконною бездіяльність міського голови через порушення ним вимог статті 19 Конституції України, статей 7, 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» та не розгляд по суті його заяви від 29.03.2019 року, а також ненадання відповіді за результатами її розгляду за підписом відповідача або особи, яка виконує його обов`язки. Вимог щодо оскарження пункту 107 додатку до вищевказаного розпорядження міського голови він у даному позові не заявляв.

Також апелянт вказує, що судом не з`ясовано обставини, які мають значення для даної справи, а саме: чи належить до компетенції міського голови м. Івано-Франківська вирішення питань щодо оформлення за громадянами права власності на нерухоме майно, надання доручень Івано-Франківському ОБТІ про здійснення юридичного оформлення права власності громадян на нерухоме майно, надання доручень про видачу громадянам свідоцтв про право власності на нерухоме майно; чи звертався він особисто до уповноважених органів за отриманням документів дозвільного характеру для початку виконання підготовчих та будівельних робіт, пов`язаних з перебудовою домоволодіння по АДРЕСА_1 , з метою збільшення його загальної та житлової площі, а також будівництва цегляної сауни; чи вводився в експлуатацію об`єкт перебудови; чи станом на 18.04.2007 року у нього були передбачені законом підстави для звернення до міського голови м. Івано-Франківська за оформленням за ним права власності на нерухоме майно та чи звертався він особисто за таким оформленням; чи звертався він особисто до ОСОБА_4 -Франківського ОСОБА_5 за здійсненням юридичного оформлення права власності на нерухоме майно, за видачею йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно та чи отримував він особисто таке свідоцтво; чи вчинялися міським головою м. Івано-Франківська будь-які дії для об`єктивного та своєчасного розгляду його заяви від 29.03.2019 року по суті заявлених в ній вимог та перевірки фактів, викладених у цій заяві; чи повідомлявся він особисто про результати розгляду заяви та чи вжиті відповідні заходи.

Судом не з`ясовано також у зв`язку з чим відповідь на його звернення від 29.03.2019 року, яке він адресував безпосередньо міському голові м. Івано-Франківська, надана йому виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. З даної відповіді неможливо встановити які саме дії вчинялися міським головою для об`єктивного та своєчасного розгляду його вимог, чи здійснювалась перевірка викладених ним у зверненні фактів, які саме рішення приймались міським головою за результатом розгляду звернення та чи приймались рішення взагалі. Крім того, дана відповідь не відповідає вимогам статті 19 Конституції України, статей 7, 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», що саме і стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

На думку апелянта, суд помилково, без належних, допустимих, достовірних та достатніх в розумінні статей 77-80 ЦПК України доказів, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, зокрема: щодо його звернення 18.04.2007 року із заявою до міського голови м. Івано-Франківська про оформлення за ним права власності та видачу йому свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно, при тому, що згідно наявного у справі висновку експерта від 08.05.2016 року підпис у цій заяві виконаний не ним, а іншою особою; щодо видачі йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2007 року без подачі ним відповідної заяви; щодо посвідчення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року, в якому він нібито є стороною, при тому, що такий договір викладений не на спеціальному бланку, що свідчить про його нікчемність.

Апелянт зауважує, що в оскаржуваному рішенні суд безпідставно зіслався на положення ст. 152 ЗК України, яка не підлягає застосуванню до даних спірних правовідносин, оскільки предмет позову у даній справі жодним чином не пов`язаний із захистом права на земельну ділянку.

Крім того, апелянт посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам статті 265 ЦПК України, оскільки в його описовій та мотивувальній частині відсутній стислий виклад позиції позивача, зміст спірних правовідносин, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення, оцінка кожного аргументу позивача, обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову, а також норми, на які посилався позивач, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засідання апеляційного суду апелянт не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечила, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи Павликівська Г ОСОБА_6 вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 12.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І.П. та зареєстрованого в реєстрі за №Д1067, ОСОБА_2 набув у власність домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та складається з цегляного житлового будинку загальною площею 480,2 кв.м, житловою площею 197,2 кв.м, цегляної літньої кухні загальною площею 28,2 кв.м, металевих воріт загальною площею 10,6 кв.м, та земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 23).

15.11.2004 року за позивачем зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5438830 від 15.11.2004 року (а.с. 25).

Відповідно до заяви від 18.04.2007 року, адресованої на ім`я міського голови м. Івано- ОСОБА_7 , ОСОБА_2 у зв`язку з проведеною перебудовою просив оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, літньої кухні та сауни (а.с. 26).

Розпорядженням міського голови від 15.05.2007 року №270-р «Про оформлення права власності на нерухоме майно» (пункт 107 додатку 1) за ОСОБА_2 оформлено право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , та доручено Івано-Франківському ОБТІ здійснити юридичне оформлення права власності, в тому числі видати йому свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно (а.с. 27-28).

16.05.2007 року відповідно до зазначеного розпорядження позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку «А» загальною площею 586,7 кв.м; літньої кухні «Б» загальною площею 28,2 кв.м; воріт «І» загальною площею 10,6 кв.м та сауни «В» загальною площею 26,2 кв.м, а також, відповідно, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14571300 від 16.05.2007 року (номер запису: 7579 в книзі: 207) (а.с. 30, 31).

Також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17.05.2007 року Б ОСОБА_8 продав ОСОБА_9 домоволодіння під АДРЕСА_1 , яке згідно технічного паспорту, виготовленого Івано-Франківським ОБТІ 19.03.2007 року, складається з цегляного житлового будинку загальною площею 586,7 кв.м, житловою площею 289,7 кв.м, цегляної літньої кухні загальною площею 28,2 кв.м, металевих воріт загальною площею 10,6 кв.м, сауни загальною площею 26,2 кв.м, та земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. Реєстраційні номери договору, внесені нотаріусом у реєстр, не співпадають у наданих суду копіях - №1152, №1164.

07.09.2009 року ОСОБА_9 відчужила вищевказане нерухоме майно ОСОБА_10 , яка в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Девляшевською С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №430, відчужила майно ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.02.2019 року власником домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 32).

29.03.2019 року позивач звернувся до міського голови м. Івано-Франківська з письмовою заявою про скасування розпорядження міського голови від 15.05.2007 року №250-р, на що 25.04.2019 року отримав відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, підписану першим заступником міського голови М. Вітенко, про те, що постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області, яка набрала законної сили, в задоволенні його позову до міського голови м. Івано-Франківська про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р відмовлено. Крім того, згідно роз`яснень Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 16.04.2009 року у справі №7-рп/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (а.с. 38, 39).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що питання законності пункту 107 додатку 1 до розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р вже було предметом судового розгляду у справі №344/10962/17 за позовом ОСОБА_2 до міського голови м. Івано-Франківська, треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2018 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.05.2018 року вищевказане рішення Івано-Франківського міського суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю позовних вимог (а.с. 69-73).

Даною постановою, яка набрала законної сили, встановлено, що на підставі розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р домоволодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 не вибули із власності ОСОБА_2 , а лише змінилася площа будинку у сторону збільшення та внесено відомості про спорудження сауни, позначеної літерою «В», площею 26,2 кв.м.

В подальшому ОСОБА_2 відчужений об`єкт права власності разом із земельною ділянкою за договором купівлі-продажу від 17.05.2007 року на користь ОСОБА_9 Вказаний договір у визначений чинним законодавством спосіб недійсним не визнаний, а тому не може бути не прийнятий судом до уваги.

У спорі між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 про визнання оспорюваного домоволодіння спільною сумісною власністю, який виник між сторонами у 2012 році і у якому Апеляційним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення від 24.06.2015 року, яке набрало законної сили (справа №346/6812/14-ц), досліджувалася правова природа договору купівлі-продажу від 17.05.2007 року щодо відчуження ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_9 і, відповідно до висновків суду, це домоволодіння та земельна ділянка були особистою власністю ОСОБА_9 , придбані за особисті кошти. З цих підстав ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

При тому у цьому договорі купівлі-продажу зазначалися відомості про підстави права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та його технічні характеристики: належить продавцю ( ОСОБА_2 ) на праві приватної власності в цілому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 16.05.2007 року згідно розпорядження голови Івано-Франківської міської ради №270-р від 15.05.2007 року, зареєстрованого в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 16.05.2007 року за номером запису 7579 в реєстровій книзі 207, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 83884444, що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 16.05.2007 року №14571300, яке згідно технічного паспорту, виготовленого Івано-Франківським ОБТІ 19.03.2007 року складається з цегляного житлового будинку загальною площею 586,7 кв.м, житловою площею 289,7 кв.м, цегляної літньої кухні загальною площею 28,2 кв.м, металевих воріт загальною площею 10,6 кв.м та сауни 26,2 кв.м.

У зазначеному спорі ОСОБА_2 не оспорював підстави набуття ним права власності на реконструйоване домоволодіння з технічними характеристиками, зазначеними у цьому договорі.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянтом схвалювалися підстави набуття ним речового права на домоволодіння у такій формі на час його набуття.

Суд першої інстанції правильно врахував вищенаведені висновки Апеляційного суду Івано-Франківської області, які в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України мають преюдиційне значення.

Враховуючи, що законність пункту 107 додатку 1 до розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р вже була предметом розгляду судів і в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання вказаного пункту недійсним відмовлено, то, відповідно, не вбачається бездіяльності міського голови м. Івано-Франківська, яку ОСОБА_2 оскаржує в даному позові. Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта, що судом не враховано, що в даному позові він заявив вимогу про визнання незаконною бездіяльність міського голови щодо не розгляду його заяви від 29.03.2019 року та ненадання відповіді за результатами її розгляду за його підписом або особи, яка виконує його обов`язки, спростовуються змістом позовних вимог, викладених в п. 4 позовної заяви (а.с. 21).

Як вбачається з копії відзиву на позовну заяву, надану представником відповідача в судовому засіданні (а.с. 154-155), такий предмет позову вирішується Івано-Франківським міським судом у справі №344/17518/19.

Щодо наведеної підстави в даному позові, то, як ствердила представник відповідача, заява ОСОБА_2 від 29.03.2019 року була розписана на вирішення першому заступнику міського голови, оскільки саме на нього покладено повноваження щодо розгляду питань, які відносяться до сфери щодо розподілу та надання житла відповідно до рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 17.12.2015 року №731 «Про розподіл посадових обов`язків».

Твердження апелянта, що судом помилково досліджувалось питання законності пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р, оскільки таке ним не ставилось, спростовуються змістом позовної заяви, в якій позивач наводив підстави незаконності цього пункту для виключення його з розпорядження міського голови.

Щодо доводів апелянта, що судом не з`ясовано обставини, які мають значення для даної справи, а саме: чи належить до компетенції міського голови вирішення питань про оформлення за громадянами права власності на нерухоме майно, то такі визначені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно пунктів 1, 2, 19, 20 ч. 3 ст. 42 цього Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сільський, селищний, міський голова:

-забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

-організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

-здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;

-видає розпорядження у межах своїх повноважень.

За змістом п.п. 10 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в цій же редакції до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Вищенаведеним також спростовуються доводи апелянта, що судом не з`ясовано у зв`язку з чим відповідь на його звернення від 29.03.2019 року, яке він адресував безпосередньо міському голові м. Івано-Франківська, надана йому виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради.

Твердження апелянта, що надана йому відповідь на його звернення від 29.03.2019 року №Б/1237 не відповідає вимогам статті 19 Конституції України, статей 7, 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», що саме і стало підставою для звернення в суд з даним позовом, спростовуються змістом позовної заяви, відповідно до якої така обставина наведена позивачем як одна із підстав позову та не відноситься до суттєвих підстав предмету даного позову, а інші підстави стосувались законності пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р, які суд дослідив з метою законного та об`єктивного вирішення спору.

Як слідує з усталеної практики Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Доводи апелянта, що суд першої інстанції помилково, без належних, допустимих, достовірних та достатніх в розумінні статей 77-80 ЦПК України доказів, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, не беруться до уваги і оскільки для вирішення спору чи голова м. Івано-Франківська допустив бездіяльність, не виключивши пункт 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р про оформлення за ОСОБА_2 права приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 , вирішальним є питання законності цього пункту розпорядження від 15.05.2007 року. Так як таке питання було предметом розгляду судів різних інстанції, то суд першої інстанції правильно зіслався на преюдицію висновків апеляційної інстанції в постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.05.2018 року у справі №344/10962/17.

Твердження апелянта про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам статті 265 ЦПК України, спростовується змістом оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 05 січня 2020 року