КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року

Справа № 756/14975/17

провадження № 22-ц/824/2397/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі:Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УніверсалБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року постановлену під головуванням судді Диби О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року провадження у справі закрито.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що позовними вимогами від 13.08.2016 року є визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки та поруки, та є відмінними від вимог, заявлених в даному позові, а саме: захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору на підставі невідповідності істотним умовам договору, відтак судом неправильно застосовано норми процесуального права та закрито провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 255 ЦПК України.

Вказує, як на відмінність позовних вимог те, що предметом позову від 13 серпня 2016 року є порушення банком порядку стягнення заборгованості за кредитом, порушення умов використання Банківської ліцензії та визнання недійсним правочину на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. В поданій позовній заяві предметом позову є невідповідність кредитного договору істотним умовам договору, крім того, порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

У відзиві на апеляційну скаргу представник банку просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви слідує, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем недотримано норми Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови НБУ №168 від 10.05.2017 «Про затвердження надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» в частині ненадання орієнтовної сукупної вартості кредиту в процентному значенні та грошовому виразі з врахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладення договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/9063/16-ц від 01.02.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 щодо визнання недійсним кредитного договору №065-2008-1028 від 07.04.2008 року, договорів іпотеки та поруки, відмовлено. Рішення набрало законної сили 21.02.2017 року. Свої вимоги в зазначеній справі позивач обґрунтовував тим, що при укладенні оспорюваного договору відповідачем порушено Закон України «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачеві відомостей про умови надання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики та процедуру виконання договору, та недотримання положень постанови НБУ № 168 від 10.05.2017 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі №756/14975/17, оскільки є рішення Оболонського районного суду м. Києва №756/9063/16-ц від 01.02.2017 року, яке набрало законної сили, та яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов який розглядається в даному провадженні є відмінним від попереднього, оскільки змінились підстави позову, а тому позови не можна вважати тотожними, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підставами, як першого так і другого позову, є неповна інформація щодо істотних умов кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді