КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/10510/17

провадження номер 22-ц/824/10231/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.М.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевської Наталії Олександрівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у складі судді Ковальчук Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем має трьох дітей: ОСОБА_3 (змінила прізвище та ім`я на « ОСОБА_3 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 (змінив прізвище на « ОСОБА_5 »), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказувала, що ОСОБА_3 навчається у коледжі Borough Manhattan Community College (США), вартість її навчання складає 18 000 доларів США, вартість проживання - 12 000 доларів США.

ОСОБА_4 навчається в Universiti of Central Lancashire з жовтня 2015 року, вартість навчання складає 12 000 євро на рік. Вартість проживання становить 4 200 євро на рік, поточні витрати - 5 000 євро на рік.

Із серпня 2017 року ОСОБА_6 зарахований на навчання до St.Paul Preperatory Shool (США) до 10 класу, вартість навчання на рік складає 10 000 доларів США. Також він потребує лікування, оскільки має деформацію грудної клітини та аномалію прикусу. Зазначала, що вона сплачує велику кількість грошових коштів на відпочинок та оздоровлення дітей, комунальні платежі та інші витрати, які необхідні для забезпечення гідного рівня життя дітей.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 49 245 грн 00 коп., стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 49 245 грн 00 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 на час навчання у вищому учбовому закладі у розмірі 23 000 грн 00 коп., щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23 років; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 33 750 грн 00 коп., щомісячно, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевської Н.О. залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_7 , задоволено частково.

Постанову апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування та навчання неповнолітнього сина - залишено без змін (а.с.231-235, т.1).

Скасовуючи постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд, пославшись на те, що судом не встановлено факту понесення додаткових витрат на навчання не надав оцінки наявним у матеріалах справи платіжним дорученням, не з`ясував чи потребують повнолітні дочка та син матеріальної допомоги, чи наявна у батька можливість надавати таку допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хільчевська Н.О.просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_6 , а саме, на лікування у розмірі 25 000 грн 00 коп. та щомісячно на навчання у розмірі 25 125 грн 00 коп., а також аліменти на час навчання повнолітніх ОСОБА_4 у розмірі 23 000 грн 00 коп. та ОСОБА_3 у розмірі 33 750 грн 00 коп.

Апеляційна скарга в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина мотивована тим, що двоє дітей сторін старше 18 років, які продовжують навчання у вищих навчальних закладах. Суд першої інстанції спотворив реальні факти, платником у всіх довідках зазначена позивач особисто. Відповідач має можливість утримувати дітей під час навчання, так як має нерухомість, яку здає в оренду, є фізичною особою-підприємцем, являється бенефіціаром у товариствах та дочірніх підприємствах, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року постанову апеляційного суду Київської області від 12 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування та навчання неповнолітнього сина залишено без змін, а також те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина не оскаржується, тому в цих частинах рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, які відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 04 травня 2005 року по 01 грудня 2009 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2011 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 04 травня 2005 року по 01 грудня 2009 року. В порядку поділу спільного сумісного майна визнано право власності за ОСОБА_2 на 41/100 частини нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 , вартістю 3 772 000 грн 00 коп. та ОСОБА_1 на 41/100 частини нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 , вартістю 3 772 000 грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 змінила прізвище та ім`я на ОСОБА_3 .

11 вересня 2015 року ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, та має щомісячний дохід близько 23 000 грн 00 коп.

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Кідс Тревел Груп» від 11 серпня 2017 року ОСОБА_3 зарахована на навчання до Borough Manhattan Community College (США) з 24 серпня 2016 року та навчається по теперішній час, вартість навчання складає 18 000 доларів США на рік, вартість проживання складає 1 200 доларів США на місяць.

Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Кідс Тревел Груп» від 11 серпня 2017 року ОСОБА_4 зарахований на навчання до Universiti of Central Lancashire (Кіпр) з 10 жовтня 2015 року та навчається по теперішній час, вартість навчання складає 12 000 євро на рік, вартість проживання складає 4 200 євро на рік, поточні витрати складають 5000 євро на рік.

Згідно з довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Кідс Тревел Груп» від 25 січня 2018 року № 03/с/2017 ОСОБА_4 зарахований на навчання до College of Philadelphia (США) з 14 січня 2018 року, вартість навчання складає 18 750 доларів США, вартість проживання складає 10 000 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочку та сина, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази не в повній мірі підтверджують заявлені позовні вимоги. З наданих позивачем платіжних документів неможливо встановити їх призначення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Так, ч.1 ст.198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочку та сина, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у вищому навчальному закладі у США (College of Philadelphia) з 14 січня 2018 року, вартість навчання складає 18 750 доларів США, вартість проживання складає 10 000 доларів США. Також ОСОБА_4 навчався у Республіці Кіпр. Вартість навчання складала 12 000 євро на рік. Вартість проживання складає 4 200 євро на рік. На підтвердження утримання ОСОБА_4 позивачем до матеріалів справи були надані платіжні доручення: в іноземній валюті від 07 березня 2015 року, від 05 жовтня 2015 року, від 20 лютого 2017 року, від 20 жовтня 2016 року, від 15 березня 2017 року, від 02 листопада 2015 року, від 03 лютого 2016 року.

Вказувала, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у вищому навчальному у закладі у коледжі Borough Manhattan Community College (США). Вартість навчання складає 18 000 доларів США. Вартість проживання складає 12 000 доларів США. Станом на день видачі довідки заборгованість за сплату навчання відсутня. На її утримання, як зазначає позивач, вона постійно направляла кошти, що підтверджується платіжними дорученнями від 12 липня 2017 року, платіжними дорученнями від 04 квітня 2017 року на загальну суму 11 200 доларів США.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем платіжні доручення в іноземній валюті, а саме платіжні доручення в іноземній валюті № 1 від 07 вересня 2015 року на суму 5 075 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 05 жовтня 2015 року на суму 2 232 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 20 лютого 2017 року на суму 5 200 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 20 жовтня 2016 року на суму 5 200 євро, платіжне доручення в іноземній D/1 від 15 березня 2017 року на суму 5 200 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 02 листопада 2015 року на суму 1 000 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 03 листопада 2016 року на суму 5 000 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 12 липня 2017 року на суму 5 700 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 03 квітня 2017 року в розмірі 5 500 євро, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 01 вересня 2017 року на суму 5 800 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті № D/1 від 29 серпня 2017 року на суму 5 850 доларів США, є належними доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на навчання повнолітніх дітей, які відповідачем не спростовані, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Вказані обставини свідчать про те, що повнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з продовженням навчання потребують матеріальної допомоги.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу директора товариства з обмеженою відповідальністю «Прок» від 30 листопада 2020 року №11/36 звільнений з посади директора дочірнього підприємства «Вікна Прок» за власним бажанням у зв`язку з досягненням пенсійного віку та виходу на пенсію.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01 грудня 2020 року №9295 ОСОБА_2 перебуває на обліку з 13 лютого 2020 року у відділі обслуговування громадян №11 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком.

Колегія суддів вважає, що та обставина, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання з урахуванням положень ст.199 СК України.

Відповідач не надав апеляційному суду належних та допустимих доказів того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дітям у зв`язку з продовженням навчання.

При цьому, колегія суддів враховує, що при апеляційному розгляді справи відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти стягнення з нього аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, однак просив суд зменшити їх розмір.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться: дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2015 року, її син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , теща ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та його мати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка хворіє, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що вказані особи перебувають на його утриманні.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є повнолітніми, продовжують навчання та потребують у зв`язку з цим матеріальної допомоги, відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги, що з відповідача рішенням суду від 13 лютого 2018 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), яке набрало законної сили в цій частині, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які продовжують навчання, у розмірі по 1/8 частині його заробітку (доходу), на кожного, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України й обов`язку надання утримання позивачем, та, відповідно, часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції у порушення вимоги ст.ст.263, 264 ЦПК України на дав належної оцінки платіжним дорученням, які надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, не з`ясував належним чином наведених вище обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на повнолітніх дочку та сина.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевської Наталії Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на період його навчання у вищому учбовому закладі, починаючи з 27 березня 2017 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на період її навчання у вищому учбовому закладі, починаючи з 27 березня 2017 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: