З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" грудня 2020 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі секретаря Зозулі М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав,
18.08.2020 позивач звернулась до суду з цим позовом в якому просила ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої власності їх матері ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача.
21.06.2013 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживаючи разом в квартирі матері позивача, в лютому 2016 року відповідач залишив сім`ю без будь-яких пояснень, з того часу він дітьми не цікавився, матеріальну допомогу надавав час від часу, а через деякий час зовсім припинив цівкатись дітьми та надавати допомогу.
Спільним дітям сторін, позивачем були створені нормальні умови для проживання, вони мали і мають окрему кімнату, забезпечені усім необхідним. З 2018 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, якого діти називають батьком.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Процесуальні дії, заяви та клопотання.
31.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до підготовчого засідання на 16.10.2020. Одночасно залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Жмеринської міської ради.
16.10.2020 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду на 03.11.2020. 03.11.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 26.11.2020. 26.11.2020 справа знята з розгляду у зв`язку із зайнятістю суді у іншій справі. В подальшому справа призначена до розгляду на 22.12.2020.
22.12.2020 позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої судове засідання просила проводити у її відсутність, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник третьої особи виконавчого комітету Жмеринської міської ради Українець П.І. в судове засідання не з`явився, заздалегідь надав заяву відповідно до якої справу просив розглянути у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. До заяви додав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується відстеженням з сайту «Укрпошта» (а.с.79), в судове засідання 22.12.2020 не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав.
Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачає.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб 17 квітня 2018 року (а.с.6). Від даного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.7-8).
Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 проживають в АДРЕСА_2 (а.с.10-11).
Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 21.11.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірвано, вирішено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12-13).
Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 змінив прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.14).
Згідно довідок закладу дошкільної освіти № 4 «Вишенька» управління освіти Жмеринської міської ради від 11.12.2019 № 176,177 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідують ЗДО № 4 «Вишенька». За період перебування дітей в садочку приводила і забирала дітей лише мати ОСОБА_1 , яка відвідує батьківські збори, оплачує кошти за перебування дитини в садочку (а.с.16, 17).
Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клішин Д.А. ОСОБА_2 не заперечував проти позову ОСОБА_1 щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі та розглянути позов без його участі (а.с.18).
Позивач ОСОБА_1 має у власності кватиру в АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічною характеристикою квартири (а.с.19,20).
Рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 19.03.2020 № 102 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.63), відповідно до висновку визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.64).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорюються.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Висновки суду.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідача.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню з підстав того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до його дітей, жодним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Що стосується вимог позивача про визначення місяця проживання малолітніх дітей, то в даній частині в задоволенні позову слід відмовити з врахуванням того, що зважаючи на задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей місцем їх проживання є місце проживання матері ОСОБА_1 , відповідно дане питання не потребує додаткового врегулювання та не оспорюється в межах заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, в розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 СК України, Постанови Пленуму Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273, 283 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітніх синів: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) 80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ), Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області (місцезнаходження: 23100, місто Жмеринка Вінницької області, вул. Центральна, 4 , ).

Суддя: А.М. Заярний