Провадження №2/523/1165/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судових засідань - Правди Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить зняти арешт накладений постановою про арешт боржника ВП №44536559 від 12.01.2015 року на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що є донькою померлого, спадкове майно складається з земельної ділянки. Нотаріус постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність обтяжень на майно ОСОБА_2 , накладених Суворовським ВДВС ОМУЮ на підставі виконавчого листа від 02.07.2014 року №200/4802/13-ц виданого Постійно діючим Третейским судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз» про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у сумі 26188,76 грн.

Перший Суворовський ВДВС ГТУЮ в Одеській області повідомив позивача, що вона не є стороною виконавчого провадження і немає підстав для надання її будь якої інформації.

Позивач вважає, що відповідачами порушене її право на прийняття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Представник відповідача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» проти позову заперечує, надав суду письмові пояснення в яких вказує на те, що він є неналежним відповідачем та не перешкоджає позивачу у прийнятті спадщини, а також є інший спосіб вирішення спору відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Представник відповідача - Перший Суворовський ВДВС ГТУЮ в Одеській області відзиву, заяв та клопотань суду не надав, про час дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом встановлено:

Позивач є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13,14).

Позивач є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №97/02-31 від 10.06.2016 року, з підстав: у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують належність спадкодавцеві майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою - територія Павлівської сільської ради, Арцизького району, Одеської області (а.с.8).

Перший Суворовський ВДВС ГТУЮ листом від 03.06.2019 року повідомив позивача, що у 2014 році до першого Суворовського ВДВС ОМУЮ на виконання надійшов виконавчий лист від 02.07.2014 року №200/4802/13-ц виданий Постійно діючим Третейским судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз» про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у сумі 26188,76 грн. В рамках виконавчого провадження ВП №.01.2015 року накладено арешт на майно боржника. Вищевказане виконавче провадження завершене у 2015 році на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно частини п`ятої цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак суду не надано доказів входження земельної ділянки в склад спадщини, тобто не доведено речове право на чуже майно, що в свою чергу є перешкодою для встановлення обставини порушення права позивача.

Також недоведено наявність обтяжень будь якого майна померлого. Лист відповідача - Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ від 03.06.2019 року не є доказом обставини наявності обтяжень майна померлого в розумінні положень ч.2 ст. 78 ЦПК України.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позивач звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало боржнику, а на даний час, як вона вважає є прийнятою нею спадщиною, тобто позивач звернулася до суду з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».

Згідно з частиною першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Твердження відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що існує інший порядок вирішення спору (ст.447 ЦПК України) є хибним так як позивач не є стороною виконавчого провадження, а відповідач є належним в спорах про зняття арешту з майна, так як він накладений в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що визнано в письмових поясненнях.

Також, судом встановлено, що Перший Суворовський ВДВС ГТУЮ в Одеській області є неналежним відповідачем, так як позов ґрунтується на інших обставинах.

Враховуючи вищенаведене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зняття арешту з нерухомого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 27.01.2020 року.

Суддя