Справа № 373/1993/17
УХВАЛА

28 січня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

за участю секретаря судових засідань Домантович О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рубанчука С.Д. на дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка А.В. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у справі № 373/1993/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Громадської організації «Громадська рада Переяслава» про захист честі, гідності, ділової репутації і стягнення заподіяної моральної шкоди,-

встановив:

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Рубанчук С.Д. звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця і просить визнати дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка А.В. у виконавчому провадженні № 59504212 неправомірними та зобов`язати його скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2019 року по виконанню виконавчого провадження ВП № 59504212. Крім того, просить поновити строк для подання скарги.

Посилається на те, що старшим державним виконавцем Руденком А.В. 10 липня 2019 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року по справі № 373/1993/17. За виконавчим листом, виданим на виконання даного рішення суду, ОСОБА_2 був зобов`язаний протягом 15 днів з дня набрання рішенням по даній справі законної сили спростувати поширену ним 20 травня 2017 року на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона поширювалася, шляхом оголошення на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» про спростування інформації, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності.

19 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Руденком А.В. була винесена постанова про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» ( в зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду). Про існування даної постанови стягувач ОСОБА_1 дізнався лише 08 січня 2020 року, коли отримав копію постанови про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що протокол № 13 засідання ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» не є доказом виконання судового рішення, оскільки стягувач не був повідомлений про дату проведення засідання, не отримував ні протоколу засідання, ні акту державного виконавця, хоча мав на це право. Вважає дану постанову неправомірною, такою, що винесена з порушенням законодавства, тому підлягає скасуванню. Крім того, старшим державним виконавцем було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та його закінчення у липні 2019 року. Крім того, закінчення виконавчого провадження 26 липня 2019 року та винесення постанови про це також відбулося за відсутності законних для цього підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що він, як стягувач по даному виконавчому провадженню, повинен був знати про всі проведені та заплановані виконавчі дії. На зборах, де була нібито спростована інформація, він присутній не був, оскільки йому не було відомо про їх проведення. Крім того, на стягувача не покладається обов`язок щодня знайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Тому вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню.

Старший державний виконавець Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденко А.В. скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення. Зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з дотримання вимог законодавства. Інформація була спростована ОСОБА_2 на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» в його присутності, про що був складений відповідний акт. Сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження та дізнаватися інформацію про хід виконання рішення суду в електронному реєстрі. Вважає скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 вважає, що скарга не підлягає до задоволення. Визнана судом недостовірною інформація була ним спростована на засіданні ради громадської організації.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Громадської організації «Громадська рада Переяслав» про захист честі, гідності, ділової репутації і стягнення заподіяної моральної шкоди (а.с.131-136).

Визнано недостовірною інформацію, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності та зобов`язано ОСОБА_2 протягом 15 днів з дня набрання рішення в даній справі законної сили спростувати поширену ним 20 травня 2017 року на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона поширювалася, шляхом оголошення на засіданні ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» про її спростування.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року вищезазначене рішення суду було змінене в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат. В іншій частині рішення суду було залишене без змін. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття (а.с.201-205).

05 липня 2019 року представником позивача ОСОБА_4 був отриманий виконавчий лист, виданий на виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року (а.с.219).

10 липня 2019 року старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденком А.В. було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного рішення суду (а.с.232).

26 липня 2019 року старшим державним виконавцем Руденком А.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з фактичним виконанням.

Постановою начальника ВДВС Соколова Г.О. від 03 грудня 2019 року було скасовано вищезазначену постанову в зв`язку із направленням боржнику незавірених належним чином копій документів та відсутністю в порядку денному протоколу засідання ради громадської організації «Громадська рада Переяслава» № 12 від 14 квітня 2019 року чіткого визначення, яку конкретно інформацію спростовує ОСОБА_2

13 грудня 2019 року було проведено засідання ради громадської організації «Громадська рада Переяслава», на якому було спростовано поширену ним інформацію від 20 травня 2017 року, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, під час якої ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою у разі продовження ним громадської діяльності. На даному засіданні був присутній старший державний виконавець Руденко А.В. Серед присутніх осіб стягувач ОСОБА_1 не зазначений.

На підтвердження факту проведення таких зборів старшим державним виконавцем Руденком А.В. був складений відповідний акт.

Постановою від 19 грудня 2019 року старший державний виконавець Руденко А.В. закінчив дане виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» ( в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

ОСОБА_1 12 грудня 2019 року звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про неналежне виконання виконавчого провадження (а.с.239).

Про існування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2019 року стягувач дізнався лише 10 січня 2020 року після отримання стягувачем поштою листа-відповіді на його заяву.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

ЄСПЛ дотримується такої ж позиції, оскільки у своєму рішенні від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» зазначив, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд), виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як неодмінна складова судового розгляду.

Окрім того, ЄСПЛ зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє, а також, що система ефективна законодавчо та практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії права на справедливий суд (рішення від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

За нормами вищевказаного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу і здійснюється державними виконавцями.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ст. 32 даного Закону, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Таким чином, сторони виконавчого провадження, зокрема і стягувач, мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій та клопотати про їх відкладення в разі наявності поважних для цього причин.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем порушено вимоги ст.ст. 1, 18, 19, 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язкового направлення стягувачу рекомендованим поштовим відправленням копій постанов про відкриття та про закінчення виконавчого провадження, повідомлення про проведення виконавчих дій, що призвело до порушення прав стягувача.

Посилання державного виконавця на те, що стягувач має право на ознайомлення стягувача з матеріалами виконавчого провадження не спростовує його обов`язку повідомляти учасників виконавчого про вчиненні в рамках цього виконавчого провадження дії. Посилання державного виконавця на можливість ознайомлення із ходом проведення виконавчих дій в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень спростовується його ж поясненнями, відповідно до яких даний реєстр почав своє функціонування із 01 січня 2020 року.

Крім того, документи, які стали підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 26 липня 2019 року та які містяться в матеріалах виконавчого провадження, завірені боржником ОСОБА_2 груднем 2019 року, тому не є належним доказом наявності підстав закінчення виконавчого провадження 26 липня 2019 року. Інших доказів виконання ОСОБА_2 рішення суду в частині спростування недостовірної інформації станом на 26 липня 2019 року матеріали виконавчого провадження не місять.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем постанови про відкриття та закінчення виконавчого провадження направлялися стягувачу з порушенням визначеного Законом України «Про виконавче провадження» порядку направлення постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження; останній не був повідомленим про виконавчі дії в у виконавчому провадженні, відкритому за його заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чим порушив права заявника. Порушені права слід поновити у судовому порядку, визнавши дії державного виконавця неправомірними.

Строк звернення до суду із скаргою не пропущено, оскільки про порушення своїх прав стягувач дізнався 10 січня 2020 року, отримавши постанову про закінчення виконавчого провадження та відповідний лист начальника відділу ДВС.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка Андрія Васильовича у виконавчому провадженні № 59504212 неправомірними.

Постанову старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Руденка А.В. від 19 грудня 2019 про закінчення виконавчого провадження скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 31 січня 2020 року.

Суддя Я. І. Керекеза