ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року

м.Суми

Справа №589/81/19

Номер провадження 22-ц/816/84/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачка: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області (суддя - Литвинко Т.В.) від 07 жовтня 2019 року (дата складання повного тексту рішення 21 жовтня 2019 року),

в с т а н о в и в:

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 та компенсації відповідачці 39248,80 гривень вартості частки квартири за рахунок внесених заявницею на депозитний рахунок коштів. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідачка володіє незначною часткою спірної квартири, в якій не проживає останні 20 років, оскільки має у власності інше житло. Крім того, відповідачка 25 жовтня 2018 року зареєструвалась у квартирі разом з неповнолітньою дочкою, внаслідок чого заявниця була позбавлена права на отримання субсидії і вимушена сплачувати значну суму за комунальні послуги взимку. Попри раніше досягнуту домовленість відповідачка не продає заявниці свою частку квартири, а оскільки припинення права власності на спірну частку квартири її житлових прав не порушить, тому просила позов задовольнити.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено та повернуто ОСОБА_1 39248,80 гривень з депозитного рахунку судової адміністрації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачці та її доньці ОСОБА_3 належить по 3/10 частини спірної трикімнатної квартири, тобто відповідачка володіє незначною часткою квартири (1/5), в якій не проживає понад 20 років, комунальні послуги не сплачує. Крім того, ОСОБА_2 має власне житло в с. Собичеве Шосткинського району, а неналежна якість води у цій місцевості не є підставою для відмови у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2019 року залишити без змін. Зазначає, що частка належної позивачці квартири (3/10) не набагато більша від її частки (1/5), тобто різниця складає лише 1/10 частину і фактично вона має право на користування однією з трьох кімнат площею 13,9 кв.м. До того ж, співвласницею більшої частини квартири є ОСОБА_3 , яка позов не заявляла та до участі у справі не була залучена, що, з огляду на вимоги ст. 365 ЦК України, свідчить про порушення прав всіх без винятку співвласників спірної квартири. Погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що припинення права на частку квартири завдасть істотної шкоди її праву власності на житло.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Якименко О.І. у поданих апеляційному суду 30 січня 2020 року клопотаннях просили відкласти судовий розгляд даної справи, які задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зазначені позивачкою та її представником причини відкладення судового розгляду справи (через сімейні обставини та у зв`язку з участю представника у проведенні слідчих дій) не є поважними з огляду на те, що сторони мали достатньо часу для того, щоб спланувати та вирішити питання участі у судовому засіданні особисто або через своїх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 46,5 кв.м, загальною площею 61,9 кв.м (а.с. 16), належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожному по 1/5 частині (а.с. 6, 7).

Після смерті ОСОБА_4 15 червня 2011 року (а.с. 8) і ОСОБА_5 12 травня 2016 року (а.с. 11) та оформлення спадкоємцями їх прав на квартиру (а.с. 9, 10, 12, 13) частки співвласників у праві власності на квартиру змінились наступним чином:

- позивачка ОСОБА_1 є власницею 3/10 частин квартири;

- відповідачка ОСОБА_2 є власницею 1/5 частини квартири;

- донька позивачки ОСОБА_5 є власницею 1/2 частини квартири.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_7 та донька відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість вказаної квартири станом на 29 листопада 2018 року становить 196244 гривень (а.с. 17-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що відповідачка, крім спірної частини квартири, є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 , який не пристосований для проживання у ньому, потребує ремонту, а питна вода містить нітрати, норма яких є завищеною. Крім того, суд встановив, що відповідачка працює, а її неповнолітня донька навчається у м. Шостка, тому їх переїзд в с. Собичеве завдасть їм незручностей та значних затрат. Вказані обставини, на думку суду, створюють перешкоди у проживанні в житловому будинку, тому суд дійшов висновку, що відповідачка фактично не забезпечена житлом. До того ж, суд вказав, що внесені позивачкою на депозитний рахунок 39248,80 гривень компенсації вартості 1/5 частки у праві спільної власності на квартиру не зможуть задовольнити потребу відповідачки у житлі, а припинення права власності на спірну частину квартири завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її доньки.

Апеляційний суд повністю погодитись з висновками місцевого суду не може через їх невідповідність встановленим у справі обставинам та порушення норм процесуального права.

Так, судом правильно встановлено, що квартирою АДРЕСА_1 володіють три співвласника: позивачка ОСОБА_1 (3/10), відповідачка ОСОБА_2 (1/5) та дочка позивачки - ОСОБА_5 (1/2).

Частинами першою - третьою ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, для вирішення поставленого позивачкою питання припинення права спільної часткової власності на квартиру мають бути залучені до участі у справі всі її співвласники.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до положення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, в порушення ч. 5 ст. 12 ЦПК України не роз`яснив позивачці її права та обов`язки, зокрема, щодо залучення до участі у справі ОСОБА_5 , яка є співвласницею 1/2 частини спірної квартири, вирішивши спір про її права, інтереси та обов`язки.

Оскільки на стадії апеляційного розгляду, як передбачено ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо залучення інших осіб до участі у розгляді справи, вказані недоліки не можуть бути усунуті при розгляді справи апеляційним судом, а відтак, і з`ясування обставин, що мають значення для справи є неможливим.

Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення усіх належних сторін, без участі яких її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому, обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.

Таким чином, встановивши неможливість розгляду справи без залучення до її участі ОСОБА_5 , апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, але з інших підстав, ніж вказав суд першої інстанції.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки суд, з врахуванням позовних вимог, встановлених обставин справи, наявних у справі доказів та положень ст.ст. 51-54 ЦПК України, зобов`язаний був розглянути питання про залучення до участі у справі ОСОБА_5 , чого не зробив.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, а саме, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права і не може бути змінене чи залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачка не позбавлена права повторно звернутися до суду з позовом, правильно визначивши склад осіб, які повинні приймати участь у розгляді справи.

Розподіл судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України за наслідками апеляційного розгляду справи не здійснюється, оскільки вимоги позивачки фактично залишаються без задоволення.

Сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 39248,80 гривень на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області підлягають поверненню особі, яка їх сплатила.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 39.248 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 80 копійок, що сплачені згідно квитанції № 10 від 01.07.2019 на депозитний рахунок № 8869, отримувач ТУ ДСА України в Сумській області, код отримувача 26270240, банк отримувача 820172, Державна казначейська служба України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного тексту постанови - 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик