печерський районний суд міста києва
21 липня 2020 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Батрин О.В.
секретар судового засідання Шевченко Т.В.
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги,
представник позивача ОСОБА_3
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, в обґрунтування якого зазначив, що у 2015 році він уклав з Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - ПАТ «УПБ» / банк) договір банківського вкладу № 337867 від 10.04.2015 р. та договір банківського вкладу № 338617 від 15.04.2015 р. Згідно із зазначеними договорами позивач передав банку грошові кошти (вклади) у сумі 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро.
27.05.2015 р. між позивачем ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «УПБ» укладено договір відступлення права вимоги (далі - договір) за договорами банківських вкладів, згідно з п. 1.1 якого ОСОБА_2 набуто право вимоги до банку за банківськими вкладами. Загальна вартість права вимоги за депозитними договорами на момент їх передачі була визначена ними на рівні 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро.
Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов`язався сплатити позивачу вартість прав вимоги у розмірі 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро в строк до 31.05.2016 р. Додатковою угодою № 1 до договору змінено строк виконання зобов`язання на 31.05.2017 р. Проте, у зазначений строк ОСОБА_2 не виконав зобов`язання зі сплати позивачу вартості переданого права вимоги.
Таким чином, відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання. Станом на 15.07.2019 р. кількість днів прострочення, за період з 01.06.2017 р. по 15.07.2019 р. становить 775 днів.
З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором і 3% річних, а загалом стягнути з відповідача на його користь 163 295,70 доларів США, яка складається з суми основного боргу - 153 516,89 доларів США та 9 778,81 доларів США - 3% річних за період з 01.06.2017 р. по 15.07.2019 р.
02.08.2019 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
03.12.2019 р. позивачем у підготовчому засіданні подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. З урахуванням збільшення кількості днів прострочення до 915 позивач просив стягнути з відповідача на його користь 36 219,65 доларів США і 128 842,55 євро. Зазначені суми складаються з: 33 686, 26 доларів США - основного боргу; 2 533,39 доларів США - 3% річних за період з 01.06.2017 р. по 03.12.2019 р.; 119 830,63 євро - основного боргу; 9 011,92 євро - 3% річних за період з 01.06.2017 р. по 03.12.2019 р.
Ухвалою суду від 03.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.
Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.05.2015 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ «Український професійний банк» укладено договір про відступлення прав вимоги, предметом якого є відступлення прав вимог за договорами банківських вкладів № 337867 від 10.04.2015 р. та № 338617 від 15.04.2015 р.
За договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 р. ОСОБА_1 є первісним кредитором, ОСОБА_2 - новим кредитором, а ПАТ «Український професійний банк» - боржником.
Сторони домовились, що вартість права вимоги за вказаними депозитними договорами загалом становить 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро.
Новий кредитор зобов`язався сплатити первісному кредитору зазначену суму в строк до 31.05.2016 року, шляхом передачі коштів в готівковій або будь-якій іншій погодженій сторонами формі.
Додатковою угодою № 1 до зазначеного договору строк сплати вартості вимоги визначено до 31.05.2017 р.
У силу ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Разом з тим, у визначний сторонами строк відповідач грошові кошти у розмірі 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро позивачу не сплатив.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу згідно з пунктом 2.1 договору про відступлення права вимоги в розмірі 33 686,26 доларів США та 119 830,63 євро.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.
3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Оскільки при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі про відступлення права вимоги, то 3% річних слід стягнути виходячи з суми боргу в іноземній валюті, а саме - у розмірі 2 533, 39 доларів США та 9 011, 92 євро.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача 36 219,65доларів США (33 686,26 доларів США + 2 533, 39 доларів США) та 128 842,55 євро (119 830,63 євро + 9 011, 92 євро).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 192, 193, 524, 526, 530, 545, 625, 627, 639, 631 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 36 219,65доларів США та 128 842,55 євро.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чиності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 : місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Батрин О.В.