КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року

Справа № 753/11525/19

провадження № 22-ц/824/2430/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі:Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ТОВ «Гравіс Сервіс Груп»

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року постановлену під головування судді Трусової Т.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 сторонам відкрито провадження у справі.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить ухвалу суду в частині недотримання правил підсудності скасувати, прийняти нове рішення про направлення справи до Подільського районного суду м. Києва, Печерського районного суду м. Києва та Дарницького районного суду м. Києва.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позовні вимоги до ТОВ «Гравіс Сервіс Груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобіт С.О. мають пред`являтись за їх місцезнаходженням та розглядатись Подільським та Печерським районними судами м. Києва відповідно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що позов подано з дотриманням вимог ст. 175-177 ЦПК України, правил предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами щодо визнання квартири АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності.

Відповідно до ст. 27. ЦК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 30 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у

спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред`явлення кількох позовних вимог, пов`язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК (в редакції Закону 2004 року) за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва, виконання договорів тощо).

Отже, за наявності в позові вимог, що виникли з приводу нерухомого майна, визначальним для визначення підсудності є положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо розгляду позовних вимог до ТОВ «Гравіс Сервіс Груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобіт С.О. повинні розглядатись судом за їх місцезнаходження колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , а тому, мають застосовуватись положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання позивачем вимог ст. 175 ЦК України колегія суддів не приймає, оскільки дана ухвала оскаржується лише в частині порушення правил підсудності.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року є законною, обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а відтак підстави скасування ухвали суду за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді