Справа № 303/6255/19
У Х В А Л А

про продовження строку виконання ухвали

щодо залишення апеляційної скарги без руху

04.02.2020 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Куштан Б.П., перевіривши форму та зміст апеляційної скарги Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року (у складі судді Монича В.О.) за скаргою ОСОБА_1 на дії посадової особи органу державної виконавчої служби,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2020 р. апеляційну скаргу Мукачівського РВ ДВС було залишено без руху у зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

На виконання вимог цієї ухвали апелянтом 29 січня 2020 р. було надіслано на адресу Закарпатського апеляційного суду лист у якому апелянт посилається на те, що перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом установлено ставки судового збору, міститься у п.п.1,2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» і за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», не передбачено, наприклад за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної служби. При цьому посилається на правову позицію викладену в Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 р. у справі № 589/6044/2013.

Апелянт просить врахувати вказану правову позицію і прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Із цього приводу суддя-доповідач зауважує наступне.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 р. у справі № 752/7347/16-ц була висловлена така позиція.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір». Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення передбаченого цим Законом. За своїм змістом вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає. Верховним Судом враховано, що в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ані у розділі VII ЦПК, ані в Законі України «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується. У статті 4 Закону України «Про судовий збір» не визначено розмір ставки судового збору за подання скарги на дії державного виконавця.

Таким чином, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погоджується з тим, що за подання до суду першої інстанції скарги на дії державного виконавця судовий збір не справляється.

Проте цей висновок не впливає на оцінку правомірності оскаржуваних ухвал апеляційного суду, оскільки предметом дослідження є не питання сплати судового збору за подання скарги до суду першої інстанції, а необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановленої за результатами вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження з перегляду ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що правове врегулювання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції в такій правовій ситуації здійснено максимально зрозуміло та вичерпно. У статті 3 згаданого Закону серед об`єктів справляння судового збору визначено, що такий збір сплачується, зокрема за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

У постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, провадження № 61-1504св17; від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/11, провадження № 61-1356св18; від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/13, провадження № 61-1900св18 висловлена правова позиція про те, що звільнення сторони виконавчого провадження від обов`язку сплати судового збору за подання скарги на дії державного виконавця є достатньою підставою також і для звільнення цієї категорії учасників справи від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, провадження № 12-66гс18, навела висновок про правильне застосування норм права, згідно з яким підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із урахуванням наведеного та відступаючи від указаної правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, провадження № 61-1504св17; від 30 січня 2018 року у справі № 2-3280/11, провадження № 61-1356св18; від 14 лютого 2018 року у справі № 589/6044/13, провадження № 61-1900св18, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов`язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому предмет судового розгляду суду першої інстанції не може впливати на обов`язковість сплати або несплати судового збору за подання апеляційної скарги в разі незгоди з судовим рішенням.

Відтак посилання апелянта на висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 р. у справі № 589/6044/2013 є необґрунтованим і сторона зобов`язана платити судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду.

Відповідно до ч.2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У контексті наведеного суддя-доповідач вважає можливим продовжити строк на виконання вимог ухвали судді від 15 січня 2020 р., про залишення апеляційної скарги без руху, який не може перевищувати десять днів із дня вручення копії цієї ували.

Керуючись ч.2 ст.127, ст.ст.185,354,357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

1. Продовжити Мукачівському районному відділу державної виконавчої служби строк на виконання вимог ухвали судді Закарпатського апеляційного суду від 15 січня 2020 р. за апеляційною скаргою Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року (у складі судді Монича В.О.) за скаргою ОСОБА_1 на дії посадової особи органу державної виконавчої служби, про що повідомити заявника та надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення копії цієї ували.

2. Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та підлягатиме поверненню заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Куштан Б.П.