Справа № 431/4131/20
Провадження № 22-ц/810/873/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Гаврилюка В.К., Луганської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду

клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю строку для примирення

у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначила, що 20 липня 2016 року уклала шлюб з ОСОБА_1 , який зареєстровано Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою.

Сумісне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, в сім`ї відбувалися сварки, фактичні шлюбні відносини припинилися з серпня 2020 року і з цього часу сторони спільне господарство не ведуть, спору про спільне майно не має, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

ОСОБА_2 просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 липня 2016 року Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 59. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Суд розірвав шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 липня 2016 року, місце реєстрації: Радивилівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 59. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 буде іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 02 листопада 2020 року та постановити ухвалу, якою надати строк для примирення 6 місяців.

Отже в апеляційній скарзі міститься клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення.

В судовому засіданні представник відповідача, який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, просив надати сторонам строк для примирення 6 місяців.

Позивачка та її представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначивши, що після подання апеляційної скарги, відповідач жодних дій, які б свідчили про його дійсний намір зберегти родину, не вживав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання про надання подружжю строку для примирення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при ухвалені рішення судом не було враховано, що на момент подачі позову, сторони не прожали разом два місяці і цього часу не достатньо для примирення, не враховано інтереси їх малолітнього сина, не з`ясовано дійсні причини позову про розірвання шлюбу. В судовому засіданні не обговорювалася можливість надання строку для примирення та не заслуховувалась думка сторін щодо даного питання.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем надавалась заява про визнання позову в повному обсязі та про проведення судового засідання за відсутності відповідача.

При цьому, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у відзиві на апеляційну скаргу позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, зазначивши що між позивачем та відповідачем не можливе примирення, оскільки вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, ОСОБА_2 фактично перебуває в сімейних стосунках з іншою особою, з якою мешкає разом та фактично має сім`ю.

Ні відповідачем, ні його представником не зазначені обставини, які давали б підстави вважати про можливість відновлення шлюбних стосунків сторін і збереження сім`ї, та не надано доказів на підтвердження цих обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю строку для примирення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.111 СК України, ст.ст.240, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю строку для примирення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2020 року.

Судді В.А. Коновалова

В.К. Гаврилюк

В.М. Луганська