Провадження № 2/161/239/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 січня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про припинення податкової застави щодо нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про припинення податкової застави щодо нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В. В., при виконанні виконавчого провадження № 57209841 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 12.04.2018 № 910/49/18 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 03/5П від 23.03.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. за реєстровим номером 597 видано АКТ №57209841/6-20.1 про проведення електронних торгів. Відповідно до вищезазначеного Акту позивач придбала на електронних торгах наступне майно: адміністративний будинок А-2 площею: 285,6 кв.м; цех по виробництву морозива Б-1 площею: 2262,8 кв.м; склад тари № 2 В-1 площею: 298,7 кв.м.

Сума коштів внесена позивачем за вищенаведені об`єкти нерухомості з урахуванням розміру винагороди організатору торгів складає 7 480 001,00 грн. Все вище перелічене майно знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

26 грудня 2018 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська М. В. видав Свідоцтво, яким посвідчив що ОСОБА_1 належить на праві власності вищевказане нерухоме майно.

Однак, позивачу з Інформаційної довідки стало відомо, що вищезазначене нерухоме майно прийняте до податкової застави та заборонено відчужувати. 27 серпня 2019 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві з заявою, в якій просив вжити заходів щодо зняття податкової застави з вищенаведеного нерухомого майна, посилаючись на те, що у позивача немає жодного боргу зі сплати податків та зборів та позивач є належним власником об`єктів нерухомості придбаних на електронних торгах.

Відповідач неправомірно відмовив позивачу у задоволенні вищезазначеного листа посилаючись на заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ» зі сплати податків та зборів та неможливістю виключити майно з Акту опису й арешту майна до повного погашення Товариством з обмеженок відповідальністю «ЕЛІТ» податкового боргу.

На підставі викладеного просила припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно податкову заставу щодо нерухомого майна, а саме: адміністративний будинок А-2 площею 285,6 кв.м; цеху по виробництву морозива Б-1 площею: 2262,8 кв.м; складу тари № 2 В-1 площею: 298,7 кв.м., які знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Просив розгляд справи проводити у його відсутності та позов задовольнити.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно акту № 57209841/6-20.1 від 22.11.2018 про проведення електронних торгів, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. при виконанні виконавчого провадження №57209841 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 12.04.2018№ 910/49/18 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №03/5П від 23.03.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. за реєстровим №597, нежитлову будівлю, склад солі (літер Е-1) загальною площею 388,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на предмет іпотеки за Іпотечним договором №03/6П, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. за реєстровим №595, адміністративний будинок А-1, цех по виробництву морозива Б-1, склад тари № 2 В-1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 було передано на реалізацію та внесено до системи електронних торгів арештованим майном, лот №306900.

Згідно протоколу проведення електронних торгів від 05.11.2018 № 367531 електронні торги по лоту № 306900 за початковою вартістю 4 665 600,00 грн відбулися. Переможцем (покупцем) визнано ОСОБА_1 , ціна продажу: 7 480 001,00 грн.Грошові кошти своєчасно та в повному обсязі, в сумі 7 106 000,95 грн. надійшли на рахунок з обліку депозитних сум Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.6,7).

З копії свідоцтва від 26.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3215 вбачається, що приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська М.В. посвідчила, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: адміністративного будинку А-2 площею:285,6 кв. м.,цеху по виробництву морозива Б-1 площею:2262, кв.м., складу тари №2 В-1 площею:298,7 кв.м., вартістю 4665 600 грн без ПДВ, на підставі договору фінансового лізингу від 11.04.2003 №1, додаткової угоди до договору фінансового лізингу від 10.11.2010 №1Ю від 11.04.2003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбане ОСОБА_1 за 7 480 001 грн (а.с. 8)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2018 року вбачається, що адміністративний будинок А-2 площею: 285,6 кв.м; цеху по виробництву морозива Б-1 площею: 2262,8 кв.м; складу тари № 2 В-1 площею: 298,7 кв.м на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 11,12) Статтею 41 Конституції Українита ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється, в тому числі в разі примусового продажу заставного майна. Аналогічна позиція міститься у п. 3 ч. 1 ст. 593 ЦК України.

Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом.

Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - припинення застави нерухомого майна.

Оскільки у позивача немає жодної заборгованості зі сплати податків та зборів, позивач придбав майно на прилюдних торгах в установленому законом порядку, в межах виконавчого провадження та є належним власником об`єктів придбаного майна, проте не може належним чином реалізувати належні йому права власника, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 748,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, 317, 321, 328, 391 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно податкову заставу щодо нерухомого майна, а саме: адміністративний будинок А-2 площею 285,6 кв.м; цеху по виробництву морозива Б-1 площею: 2262,8 кв.м; складу тари № 2 В-1 площею: 298,7 кв.м., які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук