Справа № 165/652/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/68/20 Категорія: 53 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Альфа Страхування" про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що близько 15 год. 05 хв. 16 червня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи на перехресті вулиць Автобусної, Маяковського та Гірничої у м.Нововолинську Волинської області, автомобілем марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з належним йому на праві приватної власності автомобілем марки «Toyota Avensis», під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на регульованому перехресті на червоний сигнал світлофора. Вказує, що автомобіль марки «Toyota Avensis», належить йому на праві приватної власності і в результаті ДТП його транспортному засобу були завдані механічні пошкодження. Вважає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 йому було завдано майнову шкоду, яка полягає у вартості відновлювального ремонту, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 в свою користь майнову шкоду в сумі 16382,99 грн.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 22 січня 2019 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" та Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Альфа Страхування".

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Альфа Страхування" про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, стягнути з ОСОБА_2 в його користь 11493,93 грн. відшкодування майнової шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 зазначає, що вимоги апеляційної скарги позивача є безпідставними через відсутність будь-яких належних та допустимих доказів щодо фактичного понесення витрат на проведення відновлювальної вартості автомобіля, та тим більше, не підлягають стягненню з ОСОБА_2 , оскільки сума заявлених вимог не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому оскаржуване рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що розрахована згідно звіту № 748/16 про оцінку автомобіля «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 сума страхового відшкодування у розмірі 4835,06 грн. відшкодована позивачу ОСОБА_1 та позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля, будь-яких клопотань про призначення товарознавчої експертизи щодо визначення розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в судовому засіданні позивачем не заявлялось, інших доказів не надано.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 16 червня 2015 року о 15 год. 05 хв. ОСОБА_2 керуючи на перехресті вулиць Автобусної, Маяковського та Гірничої у м.Нововолинську Волинської області, автомобілем марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на регульованому перехресті на червоний сигнал світлофора. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується Європротоколом - повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 16 червня 2016 року (а.с. 30, 126) та додатковими поясненнями, що підписані як ОСОБА_5 так і відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 31, 127).

З копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та додаткових пояснень вбачається, що водій транспортного засобу "В" - ОСОБА_2 , рухаючись в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі допустив зіткнення з автомобілем «А», під керуванням ОСОБА_5 . Під час заповнення повідомлення про ДТП та додаткових пояснень, розрахунки між водіями не проводились та встановлено, що свідком вищевказаної пригоди був ОСОБА_6 (а.с. 31, 127).

Судом також встановлено, що володільцем транспортного засобу марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2

ПрАТ "УТСК" звернулось до ЦБД МТСБУ для перевірки інформації щодо транспортного засобу «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановило, що на даний транспортний засіб було укладено два договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: Поліс серії АІ номер 1032655 виданий ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та поліс серії НОМЕР_3 виданий ПрАТ "УТСК" (а.с. 32, 128).

ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування з причин нікчемності полісу АС/№ 9765953 відповідно до положень п. 3 ч. 1ст. 989 ЦК України, про що повідомила листом № 927-15 від 08 вересня 2015 року.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 червня 2015 року та яка сталась з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , була застрахована у ПрАТ "СК "Альфа Страхування" на період з 21.07.2014 року до 20.07.2015 року за страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ/1032655 за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - на суму 100000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - на суму 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. (а.с. 216).

15 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "СК "Альфа Страхування" з заявою про виплату страхового відшкодування у звязку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 242, 259).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог щодо розміру майнової шкоди в сумі 16382,99 грн. надав суду рахунок-фактуру ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» №ДМ00000449 від 21 січня 2016 року (а.с. 33).

Відповідно до звіту № 748/16 від 19 квітня 2016 року про оцінку автомобіля «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який виконано суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , ринкова вартість автомобіля «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди, становить 366081 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 13956,81 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні, автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 7664,86 грн. з урахуванням ПДВ на замінні складові частини.

Згідно з даним звітом відповідачем ПрАТ "СК "Альфа Страхування" була розрахована сума страхового відшкодування, що становить 4 835,06 грн, із розрахунку: 7664,86 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні) - 1 829,80 грн. (ПДВ) - 1 000,00 грн. (франшиза) = 4835,06 грн. (а.с. 260-262, 270).

Судом встановлено, що відповідачем ПрАТ "СК "Альфа Страхування" 23 липня 2019 року було складено страховий акт № 0560.609.16.01.01 (розпорядження на виплату) про здійснення страхового відшкодування у розмірі 4835,06 грн. (а.с. 271), та направлено його та розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № 0560.609.16.01.01 на адресу позивача ОСОБА_1 (а.с. 275, 272).

Із копії платіжного доручення № 22003 від 26.07.2019 року встановлено, що ПрАТ "СК "Альфа Страхування" перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 4835,06 грн. (а.с. 273).

Таким чином, як вбачається з досліджених судом доказів,фактична вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, належного позивачу, становить 13 956,81 грн.

Отже вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому з ОСОБА_2 як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром відновлювального ремонту автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 9 121,75 грн. (13 956,81 грн - 4835,06 грн), а також франшиза в розмірі 1 000 грн, а всього 10 121,75 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 та ухвалення нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення позову

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідачів Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Альфа Страхування" відповідає вимогам закону, не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У зв?язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 судові витрати понесені ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1378 (551,20 + 826,80) грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2019 року в даній справі в частині вирішення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10121(десять тисяч сто двадцять одну) грн 75 коп. у відшкодування майнової шкоди та 1378(одну тисячу триста сімдесят вісім)грн судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді