РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - Бібіка О.В.

з участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 ПАТ "Кредобанк" в особі представника Хоменко О.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №RF2r-64827 від 23.06.2017 у розмірі 72132 грн. 24 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

В обґрунтування зазначено, 23.06.2017 між ПАТ "Кредобанк" та відповідачем було укладено кредитний договір № RF2r-64827, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на суму 41480 грн. 00 коп.

Кредитні кошти надавалися у безготівковій формі, шляхом перерахування за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 Кредитного договору (п.3.1 Доровору).

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 72132 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 41480 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками - 25260 грн. 49 коп., пені - 5391 грн. 75 коп.

Невиконання ОСОБА_1 умов договору стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 16.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження в справі.

21.02.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Кредобанк" з вимогами: визнати кредитний договір №RF2r-64827 від 23.06.2017, укладений між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 недійсним.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 23.06.2017 за пропозицією представника ПАТ "Кредобанк", будучи непоінформованим та введеним в оману щодо умов договору, підписав договір споживчого кредиту. Як він дізнався пізніше, було укладено договір на суму 41480 грн., строк погашення кредита до 22.06.2022.

Грошові кошти він отримав частково, основна сума була витрачена ним на перекредитування раніше укладеного ним договору з ПАТ "Кредобанк" від 27.04.2017.

Він є інвалідом дитинства 3 групи по слуху через щог йому не було роз`яснено та могли бути роз`яснені його права та обов`язки при підписанні договору, він не розумів наслідків, сурдоперекладача запрошено не було.

Крім того, він зазначив, що 9 років навчався в спеціалізованій школі, де взагалі не вивчав українську мову та літературу, відповідно не вміє розмовляти та читати українською мовою, зміст договору від 23.06.2017 не розуміє до теперішнього часу, лише в загальних рисах дізнався від рідних.

Вважає, що є підстави для визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України.

Ухвалою від 31.05.2019 прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом, ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Належним чином повідомлені про розгляд справи сторони не з`явилися.

Від представника позивача адвоката Гончарової У.І. надійшла заява про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги не визнав, просив задовольнити зустрічну позовну заяву.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позивача та відповідача, викладені ними у заявах по суті справи та з процесуальних питань, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Встановлено, що 23.06.2017 між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №RF2r-64827, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 41 480 грн. 00 коп. на строк 60 місяців, тобто до 22.06.2022, що підтверджується меморіальними ордерами № 35985683 та № 35985552 від 23 червня 2017 року та випискою руху коштів по рахунку. (а. с. 8-11, 12, 13, 14-15, 16, 17).

20.06.2019 ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №RF2r-64827. (а. с. 115-127, 128)

Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 Кредитного договору (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 1 Договору, банк зобов`язався надати у власність Відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник Відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2.3 Договору встановлено термін кредитування до 22.06.2022.

Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами, відповідно до п. 2.8 Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору, позичальник зобов`язався сплачувати банку 47,99 % річних за користування кредитом.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що позичальник щомісячно сплачує банку комісію за управління кредитом відповідно до графіку платежів.

За пунктом 6.1. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

У п.10.4. Договору зазначено, що шляхом підписання Договору, позичальник підтверджує, що він: до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних (карткових) рахунків; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту.

На адресу ОСОБА_1 банком було направлено повідомлення-вимогу вих. № 22253/2017 від 04.12.2017 та повідомлення-вимогу вих. №RF2r-64827 від 18.10.2018 щодо дострокового погашення заборгованості. (а. с. 26, 27, 28, 29, 30).

У зв`язку з невиконанням умов договору ОСОБА_1 , виникла заборгованість в розмірі 72132 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 41480 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками - 25260 грн. 49 коп., пені - 5391 грн. 75 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а. с. 18, 19).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи №6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в межах заявлених позовних вимог.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Кредобанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору, суд виходить із наступного.

23.06.2017 між ПАТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №RF2r-64827.

20.06.2019 ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", керуючись ст. 47 ЦК України, уклали договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача за зустрычним позовом, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

За змістом ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на обман або помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ці обставини дійсно мають істотне значення.

Судом не встановлено підстав недійсності правочину, укладеному між сторонами під час його вчинення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст.81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку обставинам, викладеним у зустрічній позовній заяві та наданим по справі доказам, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що сторонами під час укладення оспорюваного договору було дотримано вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а доводи ОСОБА_1 про визнання оспорюваного правочину недійсним не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд дійшов до висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 265, 268, 273, 354, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 128 корпус, 3-1 поверх, ) заборгованість за кредитним договором №RF2r-64827 від 23.06.2017 у розмірі 72132 (сімдесят дві тисячі сто тридцять дві) грн. 24 коп. (АТ "Райффайзен Банк Аваль", р/р НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 128 корпус, 3-1 поверх, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. (АТ "Райффайзен Банк Аваль", р/р НОМЕР_2 ).

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.02.2020 року.

Головуючий: