Справа № 950/2517/19
Номер провадження 2/950/77/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання - Лєсній Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гаврилишина І.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування із заробітної плати;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», мотивуючи свої вимоги тим, що 11.09.2019 року дане підприємство видало наказ № 315-ОД «Про відрахування із заробітної плати», згідно якого з його заробітної плати мають бути проведені відрахування при кожній наступній виплаті заробітних плат у розмірі 20 % до виплати загальної суми збитків в сумі 3518,35 грн. Підставою для видачі даного наказу стала претензія Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, направлена відповідачеві за наслідками проведеної 10-12 липня 2019 року планової перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності лікарями КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника».

Позивач вважає, що зазначений наказ є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Він не згоден з висновками Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області та вважає, що листки непрацездатності видавалися ним на законних підставах; відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках, передбачених законом; в наказі йде мова про те, що відрахування із заробітної плати здійснюються на відшкодування шкоди, завданої підприємству, установі, організації, але КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», де він працює, шкода завдана не була; претензія Фонду соціального страхування надійшла до відповідача 01.08.2019 року, а наказ було видано 11.09.2019 року, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 136 КЗпПУ, оскільки розпорядження про відрахування із заробітної плати може бути видане не пізніше двох тижнів з дня виявлення шкоди; виплати, які проводить Фонд соціального страхування у разі настання страхового випадку, є його обов`язком, а відповідно ці виплати не є шкодою в розумінні вимог ст. 1166, 1172 ЦК України.

Тому ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати наказ КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради № 315-ОД від 11.09.2019 року «Про відрахування із заробітної плати» в частині розпорядження підприємства про здійснення відрахувань із його заробітної плати та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити йому суму відрахованих коштів.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив, пославшись на те, що наказ, який оспорює позивач, був виданий на підставі претензії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області для покриття збитків, завданих діями лікарів КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», в тому числі діями ОСОБА_1 , які полягають у необґрунтованій видачі та продовженні листків непрацездатності громадянам. Заперечення ОСОБА_1 з приводу претензії направлялися до Фонду соціального страхування, але рішення Фонду залишилося без змін. Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян визначено, що лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством, а тому обов`язок відшкодувати завдану шкоду було покладено на лікарів КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», які допустили порушення, в тому числі і на позивача. Також представник просить врахувати те, що з 05.08.2019 року по 05.09.2019 року ОСОБА_1 знаходився у тарифній відпустці, а тому наказ було видано лише 11.09.2019 року і якщо не рахувати час з 05.08.2019 року по 05.09.2019 року, то строки видачі наказу про відрахування, передбачені ст. 136 КЗпПУ, порушені не були.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані з трудовими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 10 по 12 липня 2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області проводилася планова перевірка обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності в КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника».

01.08.2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області направило на адресу відповідача претензію № 1098/15-05 (а.с. 13-20) з вимогою відшкодувати збитки в сумі 40985 грн., заподіяні Фонду тим, що під час провадження господарської діяльності з медичної практики КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» допустило порушення, а саме виявлені випадки необґрунтованої видачі та продовження лікарями вказаного закладу охорони здоров`я листків непрацездатності застрахованим особам.

У зв`язку з даною претензією КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» 11.09.2019 року видало наказ № 315-ОД «Про відрахування із заробітної плати» (а.с. 7).

Згідно даного наказу підприємство зробило розпорядження проводити відрахування у розмірі 20 % при кожній наступній виплаті заробітних плат до виплати загальної суми збитків з заробітних плат лікарів КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», в тому числі з заробітної плати лікаря ОСОБА_1 , які, як вважає Фонд соціального страхування, у своїй роботі допустили порушення необґрунтованою видачею та продовженням листків непрацездатності громадянам.

Так, з заробітної плати лікаря ОСОБА_1 вирішено проводити відрахування до виплати загальної суми збитків в сумі 3518,35 грн.

Позивач не погодився з висновками Фонду соціального страхування, а також не згоден і з наказом КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» «Про відрахування із заробітної плати», а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність юридичної або фізичної особи (працедавця) настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Покладення обов?язку відшкодувати шкоду на юридичну або фізичну особу пояснюється тим, що працівник у даному випадку юридично втілює його волю. Тобто юридична або фізична особа реалізує свою цивільну праводієздатність, зокрема, деліктоздатність, через дії працівників. Отже, дії працівників юридично сприймаються як дії самої юридичної або фізичної особи.

Працівник, який завдав шкоди, відповідає перед юридичною або фізичною особою у регресному порядку, якщо мають місце, передбачені ст. 1166 ЦК, підстави відповідальності.

Своєю претензією Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (а.с. 13-20) поклало обов`язок відшкодувати збити, завдані Фонду, на КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

Однак, відповідач претензію Фонду соціального страхування не виконав, переклавши свою пряму відповідальність на працівників лікарні, хоча згідно закону працівники у даному випадку (при наявності відповідних підстав, а саме встановлення їх вини) повинні нести відповідальність в порядку регресу уже перед КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», а не перед Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що дії відповідача в цій частині суперечать вимогам закону.

При ухваленні рішення суд також враховує те, що для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти. Неправомірність поведінки особи, якою визнається будь-яка поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. Наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття рішення про відшкодування завданої шкоди і лише при доведенні винних протиправних дій чи бездіяльності працівника настає його матеріальна відповідальність.

Як було встановлено в судовому засіданні недоліки в роботі лікарів, про які йде мова в претензії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, були виявлені під час планової перевірки в КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника».

Однак, ОСОБА_1 не погодився з висновками Фонду соціального страхування щодо виявлених недоліків та наявності в його діях вини, яка, як вважає Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, полягає у порушенні порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично оспорив дії Фонду соціального страхування і про таку незгоду як КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», так і Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області були поставлені до відома, що стверджується поясненнями позивача, викладеними в наказі (а.с. 7 на звороті), листом Фонду соціального страхування «Про результати перевірки» (а.с. 21-22), а також даний факт не заперечувався стороною відповідача в ході судового розгляду.

Разом з цим, відповідач не звернув увагу на наявність вказаного спору та видав наказ про проведення відповідних відрахувань з заробітної плати позивача.

Суд вважає, що в цій частині КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» також допустило порушення закону, оскільки відповідно до ст. 138 КЗпПУ для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 ст. 130 КЗпПУ встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Таким чином, трудове законодавство покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок довести наявність винних протиправних дій чи бездіяльності працівника для його матеріальної відповідальності і спір у такому разі за трудовим законодавством повинен вирішуватися виключно в судовому порядку шляхом звернення підприємства з відповідним позовом до працівника.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 232 КЗпПУ безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Оскільки КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» при наявності спору з ОСОБА_1 не вирішило його в установленому порядку, не довело винних протиправних дій з боку працівника, а відповідно і наявність умов для покладення на нього матеріальної відповідальності, то суд приходить до висновку, що і в цій частині діями лікарні були порушені законні права позивача.

Щодо строків прийняття розпорядження про відрахування, порушень яких, на думку представника КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», допущено не було, суд вважає необхідним заначити наступне.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на ту обставину, що ОСОБА_1 з 05.08.2019 року по 05.09.2019 року перебував у тарифній відпустці, а тому наказ про відрахування не був прийнятий своєчасно.

Однак, суд не може погодитися з такими запереченнями відповідача, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 136 КЗпПУ розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові.

Таким чином, законодавцем чітко визначені строки прийняття рішення про покриття шкоди, заподіяної працівником, та строки звернення такого рішення до виконання, яких відповідач не дотримався, так як оспорюваний наказ прийняв більш ніж через місяць з дня отримання претензії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області.

На думку суду у випадку прийняття рішення про відрахування із заробітної плати працівника (в той час коли він перебуває у відпустці або з інших поважних причин тимчасово відсутній на роботі) повинен бути виданий відповідний наказ, а звернутий до виконання - після виходу працівника на роботу, але не раніше семи днів з дня повідомлення працівника про це.

Тому такі дії відповідача також суперечать вимогам закону.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки наказ КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради № 315-ОД від 11.09.2019 року «Про відрахування із заробітної плати» в частині розпорядження про здійснення відрахувань із заробітної плати позивача є протиправним.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, ст. ст. 130, 136, 138, 232 КЗпПУ;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради № 315-ОД від 11.09.2019 року «Про відрахування із заробітної плати» в частині здійснення відрахування при кожній наступній виплаті заробітних плат лікарю ОСОБА_1 у розмірі 20 % до виплати загальної суми збитків 3518,35 грн.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 відрахування із його заробітної плати, які були здійсненні згідно наказу № 315-ОД від 11.09.2019 року «Про відрахування із заробітної плати».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.