Справа № 465/3977/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/3516/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ТзОВ «Оптимум» - Величко Д.В., представника ТзОВ «Енерджі плюс Україна» - Абросімов С.С., Шаваровського Т.Б. та його представника ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум».

В апеляційій скарзі посилається на те. щопозови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 646/8916/17, реєстраційний № рішення у ЄДРСР: 80854309.

Вказує, що предметом спору по цій справі є стягнення заборгованості та трьох відсотків річних з ТОВ «КУА «Оптимум» на користь позивача, між сторонами відсутній спір щодо нерухомого майна, відтак суд першої інстанції відкрив провадження з порушенням правил територіальної підсудності.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року скасувати, справу направити для розгляду до Шевченківського районного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» заборгованість за договором від 28 березня 2019 року про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І.

Встановлено, що 04 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 як покупцем, ТОВ «КУА «Оптимум» як продавцем та ТОВ «Енерджі плюс Україна» як забудовником було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером АДРЕСА_1 адресою АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за р. № 1969.

28 березня 2019 року між ОСОБА_2 як покупцем, ТОВ «КУА «Оптимум» як продавцем та ТОВ «Енерджі плюс Україна» як забудовником було укладено Договір про розірвання попереднього договору від 04 жовтня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за р. № 598.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого найвища.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 24 жовтня 2018 року у справі № 296/1657/17 зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно, з приводу звернення стягнення на нерухоме майно.

Враховуючи те, що в даному випадку спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Франківського району м. Львова, на спірні правовідносини поширюються правила виключної підсудності, яким надається пріоритет у разі конкуренції правил підсудності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» - залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.