АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року

м. Чернівці

справа № 727/9863/15

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 жовтня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Волошин С.О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2006 року в сумі 27 860,45 Євро, що складало 705 983 гривні 80 копійок та пеню в сумі 1 117 127 гривень 35 копійок.

Посилався на те, що 18 квітня 2006 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу був наданий кредит в сумі 41 000 Євро на строк до 15 квітня 2011 року.

19 квітня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка поручилася перед банком за виконання ОСОБА_1 вказаного вище кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у ОСОБА_1 була заборгованість в сумі 198 209,14 Євро, яка складалася з заборгованості за кредитом в сумі 31 957,04 Євро, заборгованості за процентами в сумі 63 586,63 Євро та пені в сумі 102 665,47 Євро.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 листопада 2008 року стягнуто з відповідачів заборгованість в сумі 35 032,75 Євро, яка виникла станом на 13 серпня 2008 року та складалася з заборгованості за кредитом в сумі 32 399,60 Євро, заборгованості по процентам в сумі 2260 Євро та пені в сумі 373,06 Євро.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 25 вересня 2012 року з відповідачів на користь банку було стягнуто заборгованість в сумі 91 876,42 Євро, яка виникла станом на 22 серпня 2012 року та складається з заборгованості за кредитом в сумі 32 379,79 Євро, заборгованості за процентами в сумі 33 466,18 Євро та пені в сумі 27 037,50 Євро.

За період з 23 серпня 2012 року по 8 грудня 2015 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за процентами в сумі 27 860,45 Євро та пені в сумі 1 117 127 гривень 35 копійок за період з 8 грудня 2014 року по 8 грудня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

Суд виходив з того, що посилання ОСОБА_2 на рішення суду Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 травня 2019 року, як на нововиявлену обставину є помилковим, оскільки таке рішення не існувало на момент постановлення судового рішення від 1 березня 2017 року.

Скасування заочного рішення Індустріального суду міста Дніпропетровськ від 25 вересня 2012 року, яке покладено в основу судового рішення від 1 березня 2017 року, є нововиявленою обставиною.

Порука ОСОБА_2 за кредитним договором від 18 квітня 2006 року припинена з тих підстав, що позивач звернувся з вимогою до відповідача ОСОБА_2 після спливу шестимісячного строку, а саме після 6 листопада 2007 року.

Позивач змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором на 6 листопада 2007 року, тому п`ятирічний строк позовної давності, передбачений договором поруки від 19 квітня 2006 року сплив 6 листопада 2012 року.

Банк звернувся до суду з позовом 22 грудня 2015 року, що виключає можливість стягнення заборгованості в солідарному порядку.

Оскільки строк виконання кредитного договору від 18 квітня 2006 року змінено з 15 квітня 2011 року на 6 листопада 2007 року, то право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося з 6 листопада 2007 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року за нововиявленими обставинами та залишити вказане рішення без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року не було підставою для ухвалення рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року.

Заявником було пропущено строк на подання до суду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інші учасники справі відзив на апеляційну скаргу до суду не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

18 квітня 2006 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу був наданий кредит в сумі 41 000 Євро на строк до 15 квітня 2011 року (а.с.15-16 т.1).

19 квітня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка поручилася перед банком за виконання ОСОБА_1 умов вказаного вище кредитного договору (а.с.18 т.1).

4 жовтня 2007 року позивач надіслав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 претензію з вимогою про сплату до 6 листопада 2007 року всієї заборгованості за кредитом станом на 4 жовтня 2007 року в сумі 36 494,27 Євро, з яких 35 482,65 - заборгованість по кредиту, 991,11 Євро- заборгованість по процентам, 20,51 Євро - заборгованість по пені.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 листопада 2008 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2006 року в сумі 254 688 гривень 9 копійок (а.с.6 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 вересня 2017 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 листопада 2008 року скасовано і призначено судовий розгляд справи в загальному порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №Е/V06640 від 18 квітня 2006 року у сумі 35032,75 Євро, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 32399,60 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2260,09 євро, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 373,06 євро. Визнано договір поруки №Е/V06640 від 19 квітня 2006 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 припиненим.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2018 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2018 року залишено без змін.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року з відповідачів на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2006 року в сумі 91 876,42 Євро (а.с.7 т.1).

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2012 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Чернівці (а.с.57-58 т.2).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 травня 2019 року в позові АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2006 року за період з 20 червня 2018 року по 19 листопада 2018 року в сумі 21 340,21 Євро відмовлено. Визнано припиненою поруку на підставі договору поруки від 19 квітня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с.207-211 т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2006 року по відсотках за період з 23 серпня 2012 року по 8 грудня 2015 року в сумі 27 860,45 Євро та пеню за період з 8 грудня 2014 року по 8 грудня 2015 року в сумі 1 117 127 гривень 35 копійок (а.с.192-193 т.1).

2 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року за нововиявленими обставинами (а.с.205-206 т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові (а.с.63-67 т.2).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, за змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

4 жовтня 2007 року банк звернувся до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогою про сплату до 6 листопада 2007 року всієї заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 4 жовтня 2007 року та складала 36 494,27 Євро, з яких 35 482,65 - заборгованість по кредиту, 991,11 Євро - заборгованість по процентам, 20,51 Євро - заборгованість по пені.

Отже, банк відповідно до правил частини 2 статті 1050 ЦК України скористався своїм правом вимоги дострокового повернення всієї суми позики, що залишилася і таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №Е/V06640 від 18 квітня 2006 року у сумі 35032,75 Євро. Вказане рішення залишено без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2018 року.

Отже, після зміни строку виконання зобов`язань за кредитним договором у кредитора відсутнє право для нарахування процентів та пені.

Крім того, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців (частина 4 статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці 19 червня 2018 року визнано припиненою поруку на підставі договору поруки від 19 квітня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , що виключає можливість стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

З аргументів апеляційної скарги вбачається, що апелянт посилається на відсутність підстав для перегляду за новоявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року та порушення строку, визначеного для подання такої заяви та при цьому просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 1 березня 2017 року за нововиявленими обставинами та залишити вказане рішення без змін.

При цьому апелянт не врахував, що відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно частини 7 статті 429 ЦПК України судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини 1 цієї статті.

Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що апеляційний суд після скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судом першої інстанції рішення має перевірити його законність по суті та прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідно до положень статті 374 ЦПК України.

Тому повноважень скасовувати рішення і ухвалювати процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати по суті, апеляційний суд немає, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин, які можуть бути підставою для перегляду судового рішення є компетенцією суду, який розглядає таку заяву по суті.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовими висновками, які Верховний Суд виклав у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №570/2907/14, від 20 листопада 2019 року у справі №755/29720/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №2610/12441/2012.

В апеляційній скарзі відсутні аргументи щодо незаконності та необґрунтованості рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 жовтня 2019 року, ухваленого по суті спору між сторонами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 11 січня 2020 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді І.Н. Лисак

Н.Ю. Половінкіна