ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/648/20 Номер провадження 22-ц/814/2617/20Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року, постановлене суддею Поповою М.С.,

по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

09.05.2020 АТ «Акцент-Банк», як правонаступник прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.12.2018 №SAMABFC3. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. З наведених підстав просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг у розмірі 21 831,67 грн., що утворилася станом на 12.04.2020 та складається із: 14 196,50 грн. заборгованість за кредитом; 7 635,17 грн. заборгованість по відсоткам; а також 2 102,00 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12.10.2020 у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовлено за недоведеністю.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводить, що відповідач, особисто заповнивши та підписавши анкету-заяву від 19.12.2018, висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, позичальник фактично висловив свою згоду із формою договору та його умовами. Він також зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі всіма змінами до таких умов кредитування на сайті Банку.

Посилаючись на положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, вважає, що фактичне прийняття позичальником пропозиції до укладення договору дією та сплата періодичних платежів є доказом дотримання А-Банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині надання споживачу інформації про умови кредитування, що відповідає позиції Верховного Суду по справах №202/19403/13-ц від 09.07.2018, №705/6051/15-ц від 18.04.2018, №256/7652/15-ц від 14.02.2018, №203/7644/13-ц (61-963св18) та №2604/29253/12-ц (61-2741св18).

Вважає, що незалежно від підписання позичальником Умов і Правил надання банківських послуг, а також тарифів А-Банку, районний суд відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України повинен був стягнути із відповідача на користь банку відсотки за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки НБУ, а також тіло кредиту згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №342/180/17 від 03.07.2019.

В обґрунтування правильності розрахунку заборгованості позивачем надано банківську виписку за період з 19.12.2018 по 05.11.2020.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено, що 19.12.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банк та погодився із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку./а.с.6/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua./terms в розділі «Умови та правила»./а.с.6-10/

Згідно витягу із Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD»: тип картки Visa, Mastercard; валюта карткового рахунку гривня, долари США, євро, рублі РФ; обслуговування платіжної картки безкоштовне; інтернет банкінг безкоштовний; обслуговування картки 20 грн. міс.; пільговий період до 55 днів; розмір обов`язкового щомісячного платежу 5% від заборгованості; базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) 3,7%; перевипуск картки по закінчення терміну дії безкоштовний; розмір прострочених зобов`язань по кредиту подвійна процентна ставка, що діє в тарифі (7,4%), нараховується з 1-го дня виникнення зобов`язань; комісія за зняття власних коштів у банкоматах, пунктах видачі готівки А-Банку та інших банків України 1%, за кордоном 2%; порядок погашення заборгованості під час внесення коштів на картковий рахунок: прострочені відсотки, прострочений кредит, нараховані відсотки, заборгованість за кредитним лімітом; ефективна процентна ставка 56,44%./а.с.11/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором від 19.12.2018 №SAMABFC3 станом на 12.04.2020 становить 21 831,67 грн., що складається із: заборгованість за кредитом 14 196,50 грн.; заборгованість за відсотками 7 635,17 грн./а.с.5/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено обізнаність позичальника із умовами кредитування, а тому відсутні підстави стягнення нарахованої заборгованості, як недоведеної. Оскільки позивачем не надано суду копії «Умов та правил надання банківських послуг», як складової частини укладеного 19.12.2018 договору; розрахунок заборгованості не є первинним документом, а тому не може бути підтвердженням наявності заборгованості відповідача перед позивачем, який разом із анкетою-заявою, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з підстав їх невідповідності вимогам ЦПК України, не є належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.364 ЦК України, однак висновок про відмову в позові в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, якими вони врегульовані.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги новий доказ виписку по рахунку картки ОСОБА_1 за період з 19.12.2018 по 05.11.2020, яка не становила предмет дослідження суду першої інстанції; поважність причин, що зумовила неможливість її своєчасного надання банком не доведена.

Разом із цим, з огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів визнає, що АТ «Акцент-Банк», за відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків, має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 14 196,50 грн. згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги принцип змагальності, що полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи убачається, що АТ «Акцент-Банк», звертаючись в суд із позовом та обґрунтовуючи право вимоги за відсотками за користування кредитними коштами, крім самого розрахунку заборгованості, посилається на витяги з Умов і правил надання банківських послуг та тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», як невід`ємні частини договору приєднання, укладеного шляхом підписання анкети-заяви.

Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, оскільки не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 19.12.2018, яка містить виключно його персональні дані та посилання на рекламний буклет, як складову договору. Отже вказані Умови і Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, через відсутність жодних узгоджених сторонами істотних умов кредитування, зокрема, розміру кредитних коштів, отриманих позичальником, процентної ставки, комісії, пені та штрафів. А тому твердження позивача, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг із усіма істотними умовами кредитування, та, як договір оферти, не потребує підпису позичальника на кожному документі, колегією суддів відхиляються.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведена банком у апеляційній скарзі практика Верховного Суду за 2018 рік щодо дійсності Умов і Правил таких висновків не спростовує та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується конкретних судових справ і сформована раніше, ніж правова позиція Великої Палати, яка має узагальнююче значення та сформована пізніше.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що позичальник був повністю проінформований про умови кредитування та погодився з їх виконанням, взявши на себе зобов`язання ознайомлюватися зі змінами до них на сайті банку, апеляційним судом відхиляються, оскільки зводяться до довільного тлумачення позивачем норм права на свою користь та не звільняють його від обов`язку повідомляти споживача про умови кредитування.

Наведене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634, ст.638 ЦК України. При цьому апеляційний суд враховує раніше викладену позицію Верховного Суду, за якої пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц).

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України, що полягало у безпідставній відмові у стягненні із відповідача процентів за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України, колегією суддів відхиляються. По-перше, такі твердження суперечать принципу диспозитивності; по-друге, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки у суді першої інстанції банком не змінювалися підстави позову та не уточнювалися вимоги в частині розміру процентів згідно облікової ставки Національного банку України та підстав їх нарахування, такі доводи виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12.10.2020 скасуванню в частині, якою відмовлено у задоволенні позову, із постановленням нового рішення про його часткове задоволення та стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 14 196,50 грн. У іншій частині залишити судове рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ «Акцент-Банк» (65%), на користь останнього з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 1 366,30 (2 102,00грн.х65%) та 2 049,45 грн. за апеляційну скаргу (3 153,00 грн.х65%)./а.с.1, 55/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року, в частині відмови у задоволенні позову - скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №307770) заборгованість за кредитом в розмірі 14 196 (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 50 коп.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (рах. № НОМЕР_3 ) 3 415,75 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.12.2020

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська