ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Харків

Справа № 635/8151/18

Провадження № 22-ц/818/3545/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: Виконавчий комітет Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року, ухвалене суддею Назаренко О.В.,

у цивільній справі за позовом про визнання рішення недійсним та зобов`язання прийняти нове рішення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним рішення №197 від 10 липня 2018 року виконавчого комітету Покотилівської селищної ради про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на укладення договору оренди житлового приміщення, загальною площею 17,30 кв.м., у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати прийняти нове рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на укладення договору оренди (найму) вказаного житлового приміщення АДРЕСА_2 68.

Позовна заява мотивована тим, що він разом із колишньою дружиною ОСОБА_2 мешкав у квартирі АДРЕСА_3 , з 2007 року згідно домовленості з колишнім власником гуртожитку ТОВ фірма «Еко-тест ЛТД». Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2016 року безхазяйна нерухома річ - будівля гуртожитку за адресою АДРЕСА_4 було передано у власність Покотилівської селищної ради Харківського району.

Зазначає, що 02.04.2018 та 03.05.2018 він звертався до Виконкому Покотилівської селищної ради про надання дозволу на укладення договору оренди (найму) житлового приміщення №68 у вказаному гуртожитку. Рішенням Виконкому Покотилівської селищної ради №113 від 17.04.2018 та №123 від 22.05.2018 йому було відмовлено в наданні дозволу на укладення договору оренди жилого приміщення на підставі того, що одночасно з його заявою було подано заяву про надання дозволу на укладання договору оренди тієї ж квартири його колишньою дружиною ОСОБА_2 . Рішенням №197 Виконкому Покотилівської селищної ради від 10 липня 2018 року йому було відмовлено в наданні дозволу на укладення договору оренди жилого приміщення. Зазначене рішення вважає незаконним з тих підстав, що рішенням Покотилівської селищної ради від 28 вересня 2017 року було затверджено список мешканців гуртожитку по АДРЕСА_4 , що мешкають у кімнатах гуртожитку, для подальшого надання дозволу на укладення договору оренди займаних приміщень. Згідно цього списку він мешкав у квартирі АДРЕСА_5 вказаного гуртожитку. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року шлюб між ним та дружиною ОСОБА_2 розірвано.

Вказує, що з січня 2017 року він особисто сплачує комунальні послуги. Згідно тексту рішення Виконкому Покотилівської селищної ради № 113 від 17.04.2018 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , тобто, у тому ж самому гуртожитку, їй було надане інше приміщення у вказаному гуртожитку. Зареєструватись за цією адресою, без надання дозволу на укладання оренди приміщення, а саме, кв АДРЕСА_7 вона не могла згідно п.4 Розділу 11 Положення «Про передачу в оренду (найм) приміщень гуртожитку» від 12.2017. Таким чином, претендувати на одержання в оренду ще одного приміщення квартири АДРЕСА_5 вона не має права.

Вважає, що рішенням №197 від 10 липня 2018 року Виконком Покотилівської селищної ради безпідставно відмовив йому у наданні дозволу на укладання договору оренди спірного приміщення.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку на ім`я ОСОБА_1 не видавався, рішення виконавчого комітету Покотилівської селищної ради про вселення позивача у гуртожиток відсутнє. Рішенням Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області ХХ1 сесії Y11 скликання від 13 березня 2018 року доручено КП «Жилкомунсервіспослуга» Покотилівської селищної ради, а не зобов`язано укласти договори оренди (найму) приміщень гуртожитку, який розташований за адресою АДРЕСА_4 зі всіма мешканцями гуртожитку. Тож на думку суду першої інстанції, позов пред`явлено не до тієї особи, оскільки укласти договори оренди (найму) приміщень гуртожитку доручено КП «Жилкомунсервіспослуга» Покотилівської селищної ради. Отже, суд зазначив, що не може вважати доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, оскільки він не мав права, яке вважає порушеним діями відповідача.

Не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі викладено доводи, якими обґрунтовано позовну заяву. А також зазначено, що суд дійшов невірного висновку щодо неналежного відповідача, оскільки позов стосується вимоги про надання дозволу на укладення договору оренди жилого приміщення, який оформлюється відповідним рішенням виконкому. Вказує, що суд у своєму рішенні посилався на ст.128-130 ЖК України, які регулюють надання житлового приміщення за ордером, проте, жоден із мешканців гуртожитку ордер не отримував, а укладав договори оренди згідно Положення «Про передачу в оренду (найм) приміщень гуртожитку» від 14 грудня 2017 року.

Відзиву в порядку ст.360 ЦПК України у визначний судом строк не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що як вбачається із паспорта серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року заяву Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області повністю задоволено. Передано у власність Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області безхазяйну нерухому річ - п`ятиповерхову будівлю гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 2471,7 кв.м., житловою площею 1132,1 кв.м.

Зі змісту судового рішення вбачається, що будівля №1-А була побудована в радянські часи, будівник державна структура ліквідована, майну надано статус безхазяйної нерухомої речі.

Рішенням Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 вересня 2017 року затверджено список мешканців гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , що мешкають в кімнатах гуртожитку, нумерація яких зазначена згідно технічного паспорту на гуртожиток АДРЕСА_4 , який виготовлений 10.12.2015 КП «Харківське БТІ» Харківського району. Згідно зазначеного списку ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_5 зазначеного

АДРЕСА_9 ради №113 від17 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на укладення договору оренди (найму) жилого приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,30 кв.м., у зв`язку із зверненням двох осіб на оренду (найм) однієї кімнати. Рекомендовано заявникам визначитися із орендарем (наймачем) житлового приміщення гуртожитку.

Рішенням Виконкому Покотилівської селищної ради №123 від 22 травня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на укладення договору оренди (найму) жилого приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,30 кв.м. у зв`язку із зверненням двох осіб на оренду (найм) однієї кімнати.

Рішенням Виконкому Покотилівської селищної ради №197 від 10 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на укладення договору оренди (найму) жилого приміщення гуртожитку за адресо: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,30 кв.м. Рекомендовано звернутися до Харківського райсуду Харківської області для розгляду питання по суті.

Актом депутата Y11 скликання округу №10 Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області Бреславець Т.М. від 18 вересня 2018 року підтверджено, що ОСОБА_1 постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_10 ( АДРЕСА_11 подальшому АДРЕСА_5 згідно нового технічного паспорту, виготовленого станом на 10.12.2015). За вищевказаною адресою ОСОБА_1 не зареєстрований.

Рішенням Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області ХХ1 сесії Y11 скликання від 13 березня 2018 року передано гуртожиток, який розташований за адресою АДРЕСА_4 в оперативне обслуговування КП «Жилкомунсервіспослуга» Покотилівської селищної ради. Доручено КП «Жилкомунсервіспослуга» Покотилівської селищної ради укласти договори оренди (найму) приміщень гуртожитку, який розташований за адресою АДРЕСА_4 зі всіма мешканцями гуртожитку. При оформленні договорів оренди (найму) користуватися Положенням про передачу в оренду (найм) приміщень гуртожитку, яке затверджено рішенням ХV111 сесії V11 скликання Покотилівської селищної ради від 14.12.2017 року.

Отже, зі змісту вказаного рішення не вбачається покладення обов`язку укладати договори оренди (найму) виключно КП «Жилкомунсервіспослуга». Крім того, вказане рішення було прийняте у березні 2018 року, а вже після цього виконком Покотилівської селищної ради тричі відмовляв позивачу у задоволенні його заяви не з підстав звернення до неналежного органу.

На підставі наведеного, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про звернення ОСОБА_1 з позовом до неналежного відповідача.

Щодо мотивів суду першої інстанції відповідно звернення позивача до суду з позовом про захист прав, яких він не набув судова колегія зазначає наступне.

Частиною 3, 4 глави 11 (Вселення до гуртожитку) Положення про передачу в оренду (найм) приміщень гуртожитку, яке затверджено рішенням ХV111 сесії V11 скликання Покотилівської селищної ради від 14.12.2017 року визначено підстави вселення в гуртожиток, зокрема вселення в гуртожиток провадиться на підставі рішення виконавчого комітету Покотилівської селищної ради, а також укладання договору оренди (найму). Вселення інших членів сім`ї наймача (окрім неповнолітніх дітей) допускається лише з дозволу виконавчого комітету Покотилівської селищної ради та письмової згоди членів сім`ї громадянина, які проживають разом з ним.

При укладанні договору оренди (найму) необхідно надати наступні документи: паспорт громадянина України (або документ підтверджуючий особу), який є головним наймачем; паспорта (або документ підтверджуючий особу) членів родини; свідоцтво про народження дитини (якщо в родині є малолітні або неповнолітні діти); акт депутата; рішення виконавчого комітету про надання дозволу на укладення договору оренди (найму).

Також, у розділі загальні положення вищевказаного рішення зазначено, що в силу ст.62 ЖК УРСР, ч.3 ст.810 ЦК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

Відповідно до п.2-1 ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону: приймають рішення відповідно до глави 4 "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку; приймають рішення відповідно до глави 59 "Найм (оренда) житла" Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону.

Згідно п. а, б ч.8 ст.1-1цього Закону користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, - право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811 - 813 Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом.

Тобто, у правовідносинах, що склалися між сторонами щодо оренди кімнати у гуртожитку не вимагається отримання ордеру.

В цій частині суд також помилково дійшов такого висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно копій заяв ОСОБА_1 (а.с.12-14) він просив надати дозвіл на укладення договору оренди житлового приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_12 ), загальною площею 17,30 кв.м. до останньої заяви, у якій зазначав, що мешкає там з 2007 року, а з вересня 2017 року сам та оплачує комунальні послуги, додавав копію паспорту, копію квитанцій, акт депутата та підписи сусідів і мешканців будинку.

Відомостей щодо звернення для укладення договору оренди вказаної житлової площі двох осіб матеріали справи не місять. Відповідач надав до суду лише клопотання про закриття провадження у справі.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає зазначеним вимогам в частині викладених мотивів відмови у позові.

Суд помилково керувався Примірним Положенням про користування жилою площею у гуртожитках і дійшов висновку про обов"язковість наявності ордеру для вселення, тоді як позивач звертався із позовом до відповідача з проханням надати дозвіл на укладення договору оренди кімнати у гуртожитку.

При цьому, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки правовідносини, які виникають між учасниками є добровільними.

Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору як одна з основних засад цивільного законодавства (ст. З ЦК України) і виразник диспозитивної спрямованості втілених у ньому норм походить від вільного волевиявлення суб`єктів, що є принциповим для цивільного обороту. Очевидно тому законодавець ще раз наголошує на свободі договору у 627 ЦК України. Це поняття багатоаспектне і включає в себе такі прояви.

Особи за власним волевиявленням приймають рішення про вступ у договірні відносини (укладення договору). Це обумовлено вольовими засадами, що покладаються у підґрунтя цих відносин, адже договір є правочином, тобто усвідомленими діями осіб, які його вчиняють.

У разі прийняття особою принципового рішення про те, що нею укладатиметься договір, вона на свій розсуд обирає того, з ким вступатиме у правовідносини. Інакше кажучи, вона вільна у виборі контрагента за договором.

З огляду на це, рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року в частині мотивів відмови у задоволенні позову - змінити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови складено 24 липня 2020 року