Справа № 209/1057/19
Провадження № 2/209/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим номером 13022, вчинений 27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; стягнути з ТОВ «Кредитні Ініціативи» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що 27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 13022 за кредитним договором № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, який було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеним 17 грудня 2012 року з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». За цим виконавчим написом з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року за період з 01 липня 2013 року по 01 травня 2016 року в розмірі 2335886,76 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в розмірі 956080,60 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 1379806,16 грн. 13 грудня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження ВП № 57920358 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. Про виконавчий напис йому стало відомо в грудні 2018 року. Вважає, що виконавчий напис № 13022 від 27 червня 2016 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом були порушені вимоги статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1.1., 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, що зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, який здійснений відповідачем, щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентам та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до боржника. Нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування його, позивача, думки та позиції. Без врахування того, що 13 січня 2012 року у справі № 2-731/11 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було постановлено рішення, яким солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто 475069,61 грн. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «Кредитні ініціативи», який відображає односторонні арифметичні розрахунки відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог. Безспірність заборгованості повинна бути підтверджена документами, передбаченими «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений розділом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу повинні бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен був упевнитися, що ОСОБА_1 , як боржник, розуміє пред`явлені до нього вимоги і визнає їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання ним вимоги стягувача з його підписом про її отримання. Вважає, що із тих документів, що були надані відповідачем нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог до нього, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням Закону. Також, посилаючись на вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», вважає, що відповідач звернувся до нотаріуса для отримання виконавчого напису після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Так, відповідач звернувся до нотаріуса 27 червня 2016 року, при тому, що 13 січня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська постановлено рішення яким встановлена заборгованість за кредитним договором, і саме з січня 2012 року у банка а потім у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло право вимагати від нього дострокового повернення заборгованості за кредитним договором. Отже, виконавчий напис було вчинено після спливу трирічного строку із дня виникнення у відповідача права вимоги, що також свідчить про порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій.

Ухвалою судді від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

06 червня 2019 року представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Грицай В.О. надав відзив на позовну заяву (а.с. 72), де зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Посилаючись на ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат», глави 12, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стверджує, що нотаріусу було подано розрахунок заборгованості, який підтверджує безспірність вимог, а чіткого переліку документів законодавець не дає. Відповідачем були виконані всі умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначених у виконавчому написі, спірними. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису 27 червня 2016 року, порушень чинного законодавства з боку відповідача та приватного нотаріуса не було. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Під час підготовчого засідання, на виконання ухвали суду від 03 червня 2019 року, представником відповідача ОСОБА_3 наданий розрахунок заборгованості, що долучався до заяви на вчинення виконавчого напису. Також у клопотанні представник відповідача зазначив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є банківською установою, а веде відповідний аналітичний облік, що відображено у розрахунку заборгованості та двох прошитих виписках, а відповідні банківські виписки по рахунку за кредитним договором № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року зберігаються у первісного кредитора ПАТ «АК Промінвестбанк» (а.с. 91- 124).

Також, на виконання ухвали суду від 03 липня 2019 року, приватним нотаріусом Чуловським В.А. суду направлені належним чином завірені копія виконавчого напису від 27 червня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 13022 та копії документів, які були надані для вчинення виконавчого напису (а.с. 126-138).

Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання 21 січня 2020 року не з`явилися. Представник позивача Солоний ОСОБА_5 через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 156), про причини неявки суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, але подав відзив на позовну заяву.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 331-22/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 40000 доларів США на термін до 10 квітня 2018 року зі сплатою 14% річних та зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки і в порядку, встановлені крдеитним договором, а за наявності підстав сплатити неустойки, збитки.

В порядку забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 10 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №332-22/2008, відповідно до умов якого остання забезпечує іпотекою виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Вказані вище обставини встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2012 року, яке ухвалено у справі № 2-73/12 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яке є правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АКПІБ» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного та іпотечного договору, застосування наслідків недійсності даних договорів (а.с. 46-49), яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2012 року залишено без змін (а.с. 50-53).

Зазначеним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором № 331-22/2008 в розмірі 475069,61 грн., з яких: сума боргу за кредитом 302579,16 грн., сума боргу за нарахованими відсотками 125971,93 грн., пеня 46518,52 грн. У разі неможливості виконання даного рішення в частині стягнення вказаного боргу в грошовому виразі, в рахунок погашення боргу вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 . В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Також судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 грудня 2013 року (а.с. 54-55) Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, в якій ПАТ «АКПІБ» просило замінити сторону виконавчого провадження у справі № 2-73/12, де стягувач ПАТ «АКПІБ», а боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме: замінити стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» у зв`язку з укладенням 17 грудня 2012 року з ТОВ «Кредитні ініціативи» договору відступлення права вимоги та додатково договору про передачу прав за договорами забезпечення .

Як вбачається із вказаної вище ухвали, у поданій заяві ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вказувало, що 27 березня 2013 року банком було отримано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду від 13 січня 2012 року і 21 жовтня 2013 року за цим виконавчим листом Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МЮУ було відкрито виконавче провадження.

27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським В.А. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла по договору № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, право вимоги за яким було відступлено Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору відступлення від 17 грудня 2012 року (а.с. 127).

У виконавчому написі вказано, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2013 року по 01 травня 2016 року, сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом 956080,60 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом -1379806,16 грн., загальна сума заборгованості становить 2335886,76 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису 13 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження ВП № 57920358 (а.с. 56).

Згідно наданих приватним нотаріусом Чуловським А.В. документів, що були витребувані судом (а.с. 127-138), виконавчий напис було вчинено на підставі заяви про вчинення виконавчого напису, яку ТОВ «Кредитні ініціативи» подало нотаріусу, згідно ст. 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений розділом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с. 128).

До заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» було додано: першу сторінку договору кредиту № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, а не його повний текст (а.с. 130); засвідчений ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунок заборгованості за кредитом у валюті кредиту та у гривневому еквіваленті за період з 10 квітня 2008 року по 01 травня 2016 року (а.с. 131); копію письмової вимоги від 17 травня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 про усунення порушень (а.с. 132-133); реєстр поштових відправлень (а.с.134-135); перша сторінка договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.136); Витяг з реєстру позичальників до договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року (а.с. 137), Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з інформацією про ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 138).

Отже, серед наданих нотаріусу документів для вчинення нотаріального напису відсутній повний текст кредитного договору кредиту № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, що був укладений ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , при тому, що у додатках до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Кредитні ініціативи» вказало, що додається оригінал кредитного договору, а також відсутній повний текст договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, що був укладений ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таким чином, із направлених суду документів вбачається, що відповідач при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису не надав нотаріусу ОСОБА_6 оригінал кредитного договору № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, оригінал договору відступлення прав вимоги, або їх належно засвідчені копії, виписку про рух коштів за кредитним договором, а також рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 січня 2012 року, яким з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № 331-22/2008, яка утворилася станом на 19 липня 2011 року, в розмірі 475069,61 грн., з яких: сума боргу за кредитом 302579,16 грн., сума боргу за нарахованими відсотками 125971,93 грн., пеня 46518,52 грн.

Також серед наданих нотаріусу документів для вчинення нотаріального напису, відсутні документи, які б підтверджували особисте вручення позивачу ОСОБА_1 письмової вимоги від ТОВ «Кредитні ініціативи» про усунення порушень за кредитним договором, оскільки відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення боржнику за договором та опис вкладення поштового відправлення на його адресу.

Згідно пункту «г» розділу 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Проте, як було вказано вище, оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу не надавались.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечно підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно пунктів 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (аналогічні положення містяться у п.п. 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 254), особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при вчиненні нотаріального напису, приватний нотаріус Чуловський В.А. порушив вимоги пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки вчинив виконавчий напис за відсутності оригіналу кредитного договору № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, оригіналу договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, на підтвердження зміни кредитора у зобов`язані, та рішення суду від 13 січня 2012 року.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву також не вказав обставини щодо отримання нотаріусом первинних документів про видачу кредиту та погашення заборгованості за кредитом, наявності рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь первісного кредитора заборгованості за кредитним договором та з приводу спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Крім того, як було вказане вище, наявність безспірності вимоги, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пов`язано із загальним та спеціальним строком давності з дня виникнення права вимоги.

Підпунктом 3.4. Глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент переходу від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» прав первісного кредитора у зобов`язанні, згідно договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, існувало рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 січня 2012 року, яке набрало законної сили 25 жовтня 2012 року, яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № 331-22/2008, яка утворилася станом на 19 липня 2011 року, в розмірі 475069,61 грн. Для виконання вказаного рішення суду ПАТ «АКПІБ» 27 березня 2013 року, тобто вже після укладення договору відступлення прав вимоги, отримало виконавчий лист, на підставі якого 21 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження.

Таким чином, після укладення договору відступлення права вимоги, первісний кредитор здійснював дії, направлені на виконання рішення суду та отримання заборгованості за кредитним договором, не зважаючи на те, що вже передав свої права кредитора відповідачу за договором відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року.

В той же час відповідач, отримавши 17 грудня 2012 року право вимоги до ОСОБА_1 , звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 26 червня 2016 року, тобто після спливу загального трирічного строку давності з дня виникнення права вимоги (укладення договору відступлення прав вимоги).

Як вбачається з письмової вимоги про усунення порушень від 17 травня 2016 року, що була направлена відповідачем позивачу, копія якої надавалася нотаріусу (а.с. 152), від ОСОБА_1 вимагалося погасити загальну заборгованість за кредитним договором в розмірі 159385,41 доларів США, яка утворилася станом на 01 травня 2016 року, що було еквівалентно у 4014365,09 грн., а саме: за кредитом 37960,00 доларів США, що еквівалентно 956080,60 грн., по відсотках 54783,50 доларів США, що було еквівалентно 1379806,16 грн., по пені - 66641,91 долар США, що було еквівалентно 1678478,33 грн.

В той же час у виконавчому напису було вказано, що стягується загальна сума заборгованості за період з 01 липня 2013 року по 01 травня 2016 року в розмірі 2335886,75 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 956080,60 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 1379806,16 грн., а у наданому нотаріусу розрахунку заборгованості вказано, що заборгованість за кредитом у гривневому еквіваленті в розмірі 956080,60 грн. нарахована за період з 10 квітня 2008 року по 01 травня 2016 року (а.с. 131).

При цьому, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 січня 2012 року, яким з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вже була стягнута заборгованість за кредитним договором № 331-22/2008, яка утворилася станом на 19 липня 2011 року, в розмірі 475069,61 грн., з яких: сума боргу за кредитом 302579,16 грн., сума боргу за нарахованими відсотками 125971,93 грн., пеня 46518,52 грн.

Отже нотаріусу були надані документи із зазначенням різних періодів розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , не було надано рішення суду про стягнення з позивача тіла кредиту, що не могло вказувати на безспірність його заборгованості за кредитним договором.

Крім того, із наданих приватним нотаріусом Чуловським А.В. документів, що були надані відповідачем для вчинення виконавчого напису, вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» надало розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 01 травня 2016 року, а не засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, як передбачено пунктом «б» розділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Наданий розрахунок заборгованості за договором кредиту №331-22/2008 від 10.04.2008 року не є документом, який підтверджує наявність заборгованості, бо не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Цей розрахунок заборгованості є одностороннім та одноособовим нарахуванням відповідачем суми заборгованості за певний період, який не доводить виконання або невиконання умов договору кредиту, а єдиним доказом внесення готівкових коштів на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-20цс12.

Таким чином, суд вважає, що зазначений розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості.

Також у нотаріуса не було доказів виконання ПАТ «АК ПІБ» і ТОВ «Кредитні ініціативи» вимог передбачених ч.1 ст. 1082 ЦК України про зобов`язання первісного кредитора надіслати письмові повідомлення боржнику про відступлення новому кредитору прав вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року нотаріус ОСОБА_6 не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, тобто порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства, суд вважає, що виконавчий напис № 13022 від 27 червня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості, за кредитним договором № 331-22/2008 від 10 квітня 2008 року за період з 01 липня 2013 року по 01 травня 2016 року у розмірі 2335 886,76 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір за поданою позовною заявою в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26 червня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 13022, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , заборгованості в розмірі 2335886,76 грн. за кредитним договором №331-22/2008 від 10 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" () та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: 04665, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений судовий збір у справі в сумі 768,40 грн..

Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара