Провадження № 2/761/1370/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Борисенко Д.О.

представника позивача Пата С.П. ,

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі судових засідань цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 190000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" було укладено договір іпотеки № 62504 від 31.08.2007 року. Згідно п.п. 1 вказаного договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 62.4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 08.12.2011 року право вимоги за кредитним договором та договорами, що його забезпечують відступлено на користь АТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року. 25 грудня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання договору іпотеки №62504, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П. та зареєстровано в реєстрі за №10692. 30.12.2014 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування предмет іпотеки було подаровано матері ОСОБА_6 . Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року та розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На виконання постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Дельта Банк» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Рішенням комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 25.09.2015 р., призначеної наказом №67 від 11.03.2015 року, затверджено результати перевірки, якою виявлено наступні правочини (договори), що є нікчемними згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб : договір про відступлення права вимоги від 29.01.2015 р., укладений з ТОВ «ФК «Сіагал»; договір від 25.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим №10692 про розірвання договору іпотеки №62504, укладеного з ОСОБА_3 та посвідченого 31.08.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л. М. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року (справа №904/6352/16) визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 29.01.2015 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Сіагал». Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності договору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 року, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) до ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, визнання стороною договору, скасування державної реєстрації припинення обтяжень - задоволено. Визнано недійсним, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_3 договір про розірвання договору іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692.Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності договору про розірвання договору іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692 шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за договором іпотеки №62504 від 31.08.2007 року. Скасовано державну реєстрацію припинення обтяжень від 25.12.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за договором іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692, а саме: записів про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, записів про припинення обтяження нерухомого майна забороною відчуження щодо трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак 05.02.2019 року предмет іпотеки було відчужено ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 не зважаючи на те, що ОСОБА_6 достовірно знала про вищевказане рішення суду. Таким чином, з урахуванням судових рішень договір іпотеки №62504 від 31.08.2007 року є дійсним. Невиконані грошові зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором позивач вважає за необхідне задовольнити за рахунок вартості предмета іпотеки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 27.01.2020 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі на підставі п.п. 2 та 3 ст. 255 ЦПК України, оскільки в даній справі відсутній предмет спору та існують рішення судів щодо іпотечного майна, яке є предметом спору у даній справі.

Заява мотивована тим, що не існує жодного документу, який би був підписаний між позивачем та відповідачем щодо іпотечного майна, а також у відповідача відсутні відносини із банком щодо наявності боргу або предмету іпотеки. Позивач не надав суду доказів, що було порушено його права та законні інтереси відповідачем. Окрім того, задоволення вказаного позову призведе до повторного стягнення на предмет іпотеки, оскільки раніше рішеннями судів вже вирішувались вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. Окрім того, заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03.12.2014 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

В підготовчому судовому засіданні 27.01.2020 року представник позивача просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Відповідач та третя особа ОСОБА_5 заяву підтримали та просили суд про її задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 підтримав заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, проаналізувавши доводи відповідача, викладені у заяві щодо існування підстав для закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За ч.1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору .

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18).

Вивчивши клопотання відповідача, суд приходить до висновку, що обставини зазначені останнім на обґрунтування клопотання про закриття провадження по справі, викладеного у відзиві на позов не свідчать про відсутність предмета спору, а є обставинами, які з`ясовуються та встановлюються судом при розгляді справи та є предметом судового розгляду і жодним чином не доводять відсутності спору між сторонами.

З огляду на викладене, суд вважає, що викладені в заяві про закриття провадження обставини не свідчать про відсутність предмета спору, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про закриття провадження по справі.

Щодо посилань відповідача з приводу необхідності закриття провадження з огляду на положення п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, то суд, дослідивши матеріали заяви приходить до висновку, що на даний час відсутні так, що набрали законної сили рішення суду, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки склад сторін у справі, яка розглядалась Святошинським районним судом міста Києва 03.12.2014 року є відмінним від складу учасників даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255,259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 03.02.2020 року.