ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1972/20 Справа № 210/5052/19 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року, ухваленого суддею Вікторович Н.Ю. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 04 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення середнього заробітку за час виконання громадських обов`язків, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час виконання громадських обов`язків в апеляційному суді Дніпропетровської області 12.10.2017 року, 18.01.2018 року та 15.03.2018 року, з 07 години 00 хвилин до 15 години 45 хвилин, в сумі 1084,32грн.

В обґрунтування позову зазначив, що він працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді слюсаря-ремонтника 5р. в СПЦ-1.

З 2011 року по теперішній час судами розглядається кримінальна справа №1-318/11, у якій він бере участь в якості потерпілого. Зокрема, 12.10.2017 року, 18.01.2018, 15.03.2018 року він брав участь у судових засіданнях апеляційного суду Дніпропетровської області, які проходили в м.Дніпро, тому він був відсутній на робочому місці всю робочу зміну з 07:00год. до 15:45год.

Відповідачем у виплаті йому середнього заробітку відмовлено.

На звернення до апеляційного суду Дніпропетровської області щодо відшкодування йому середнього заробітку, ухвалою суду від 08.08.2018 року роз`яснено право звернутися з цього питання за місцем роботи, оскільки в силу вимог ч.2 ст.92 КПК України (в редакції 1960 року) за потерпілим зберігається середній заробіток на час, витрачений у зв`язку з явкою за викликом. Позивач, звернувся до відповідача щодо відшкодування середнього заробітку на підставі ухвали апеляційного суду, проте йому надано відповідь, що відповідно до ч.2 ст.122 КПК України №4651-VI від 13.04.2012 року, що витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, тому він звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення середнього заробітку за час виконання громадських обов`язків відмовлено.

Судові витрати віднесені за рахунок держави.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити його позовні вимоги.

При цьому, скаржник посилається на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 року в якій суд відмовив йому у задоволенні його вимог про компенсацію втраченого заробітку, пославшись на ч.2 ст.92 КПК України (в редакції 1960 року), нормами, якої встановлено збереження за потерпілим середнього заробітку по місцю роботи на час, витрачений у зв`язку із явкою за викликом. Вказує, що закон має вищу юридичну силу порівняно з підзаконними актами, тому у разі суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, тоді як суд першої інстанції, відмовляючи йому в задоволенні позовних вимог керувався положеннями підзаконного нормативного акту - Інструкцією про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, яка була затверджена 01.07.1996 року постановою Кабінету міністрів України №710, який є органом виконавчої влади.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», просить апеляційну ск4аргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що ОСОБА_1 працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 10.12.1996 року, слюсарем-ремонтником 5 розряду Сортопрокатного цеху №1 з 07.04.2018 року (а.с.11).

З довідок апеляційного суду Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді кримінальної справи №11/774/44/17 (у 2018 році - провадження №11/774/7/18) в приміщенні апеляційного суду Дніпропетровської області за адресою: м.Дніпро, вул.Харківська,13 - 12.10.2017 року з 12:00год. до 13:15год. (процесуальний статус не зазначено) (а.с.12), 18.01.2018 року з 10:00год. до 10:35год. (процесуальний статус не зазначено) (а.с.13), 15.03.2018 року з 09:00год. до 09:35год. (в якості потерпілого) (а.с.14); що також підтверджується повідомленнями про призначення справи до розгляду в апеляційному суді, в яких зазначено статус ОСОБА_1 - потерпілий (а.с.13, 15, 20).

Позивач неодноразово звертався до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо відшкодування середнього заробітку за час перебування у суді, роз`яснень, які стосуються порядку оформлення та оплати цього часу тощо (а.с.17, 19, 32-34, 35).

З метою вирішення даного питання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звертався за роз`ясненнями до Міністерства соціальної політики України (а.с.53, 54), Міністерства фінансів України (а.с.57, 58), Міністерства юстиції України (а.с.61, 62).

Листами Міністерства соціальної політики України №75/0/204-19 від 30.01.2019 року (а.с.55, 56), Міністерства фінансів України №08020-08/1-10/450 від 08.01.2019 року (а.с.59, 60), Міністерства юстиції України №517/39107-33-18/7.2.2 від 04.01.2019 року (а.с.63) - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» роз`яснено, порядок відшкодування середнього заробітку за час участі у судових засіданнях працівника в якості потерпілого у кримінальному провадженні, з посиланням на частину 2 статті 122 КПК України та «Інструкцію про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 року №710, - якими передбачено відшкодування цих витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Позивач 16.05.2018 року, 07.08.2018 року та 08.08.2018 року звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області з заявою про компенсацію його участі у судових засіданнях в якості потерпілого 12.10.2017 року, 18.01.2018 року, 15.03.2018 року та давав довідки про середній заробіток (а.с.25, 26, 27).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 року у справі №1-318/11, провадження №11/774/7/18 відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_1 відшкодовано витрати, пов`язані з викликом до суду в сумі 150,00грн. за рахунок коштів державного бюджету (вартість проїзду) та в мотивувальній частині ухвали зазначено, що в силу вимог ч.2 ст.92 КПК України (в редакції 1960 року) за потерпілим зберігається середній заробіток по місцю роботи на час, витрачений у зв`язку з явкою за викликом (а.с.28-31).

На звернення позивача до відповідача щодо виплати йому середнього заробітку за час виконання громадських обов`язків в апеляційному суді Дніпропетровської області на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 року, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовлено листом від 04.04.2019 року (а.с.37).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, виходив з того, що, не зважаючи на участь позивача у розгляді кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), відшкодування середнього заробітку позивачу слід проводити на підставі чинної «Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», тому відсутні підстави для відшкодування середнього заробітку за час затрачений позивачем у зв`язку з явкою та викликом до суду за рахунок ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, і не може погодитись із доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване позивачем судове рішення відповідає зазначеним вище нормам закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Відповідно до положень ст.21 КЗпП України на працівника покладено обов`язок виконувати роботу, визначену угодою між ним та власником та дотримання внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з ст.119 КЗпП України визначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

З ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 року видно, що розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України по якій позивач ОСОБА_1 є потерпілим, дійсно проводиться за правилами Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року (а.с.28-31).

Статтею 92 КПК (в редакції 1960 року) було встановлено збереження місця роботи і середнього заробітку за свідками, потерпілими, законними представниками потерпілих, перекладачами, експертами, спеціалістами і понятими за час, витрачений ними у зв`язку з викликом в органи дізнання, попереднього слідства, прокуратури і до суду. Середній заробіток виплачувався за рахунок роботодавця за основним місцем роботи.

За змістом ч.2 ст.122 КПК України (в редакції 2012 року) витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України

Порядок та розміри відшкодування витрат визначено Інструкцією про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою КМУ №710 від 01.07.1996 року (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1 Інструкції - відповідно до законодавства (статті 121, 122 Кримінального процесуального кодексу України, стаття 275 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за свідками, потерпілими, законними представниками потерпілих, цивільними позивачами, представниками цивільних позивачів, а також експертами, спеціалістами і перекладачами зберігається середня заробітна плата за весь час, затрачений ними у зв`язку з явкою та викликом до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення.

Сума компенсації (відшкодування) за втрачений заробіток обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (ЗП України, 1995р., №4, ст.111). Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 Інструкції).

Відповідно до п.7 Інструкції - у кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

Аналогічний порядок було визначено Інструкцією, яка діяла до прийняття Кримінального процесуального кодексу України 2012 року.

13.04.2012 року було прийнято Кримінальний процесуальний кодекс України , який вступив в дію з 20.11.2012 року.

Згідно з п.11 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

У зв`язку з прийняттям нового кримінального процесуального кодексу України в пункт 7 «Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», 19.09.2012 Постановою КМ №868 (868-2012-п ) було внесено зміни, якими визначено, що у кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, провадження у кримінальній справі №1-318/11, потерпілим у якій є ОСОБА_1 , дісно здійснювалось за правилами Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року, однак на час виклику позивача для участі у кримінальній справі (12.10.2017, 18.01.2018 та 15.03.2018) діяла Інструкція із внесеними змінами, зокрема у п.7 визначено, що відшкодування середньої заробітної плати за весь час, затрачений потерпілим у зв`язку з явкою та викликом до суду, здійснюється органом, який здійснював такий виклик за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Інструкція зі змінами від 19.09.2012 не містить вказівок щодо визначення правил відшкодування таких витрат залежно від порядку розгляду кримінального провадження, а в Державний бюджет України закладено грошові кошти на їхнє відшкодування установами, які здійснюють виклик, а отже висновок суду першої інстанції, що відшкодування середнього заробітку позивачу слід проводити на підставі чинної «Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», а не за нормами статті 92 КПК (в редакції 1960 року) колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки в Державний бюджет України закладено грошові кошти на відшкодування витрат та виплат винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», установами, які здійснюють виклик.

Окрім того, судом було встановлено, що на підставі заяв позивача йому надано 12.10.2017 року та 18.01.2018 року відпустки без збереження заробітної плати згідно з наказами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №4020 від 12.10.2017 року та №251 від 18.01.2018 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильним і повністю погоджується із висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного судум.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: