Справа №751/7400/19
Провадження №2/751/235/20
29 січня 2020 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.
з участю секретаря Михайлової І.О.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідно до Договору дарування вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є її братом. З 2014 року відповідач забрав всі свої особисті речі та виїхав у невідомому напрямку. Де він проживає їй невідомо. Відповідач витрат по утриманню будинку не несе. Також у вз`язку з його реєстрацією, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Посилаючись на ст.ст. 316-319, 386, 391, ст. 405 ЦК України просить задовольнити позов.
Представник позивача адвокат Гречко Н.О. в судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що на даний час в будинку проживають батьки позивачки. З 2014 року відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не з`являється. Власником будинку є позивачка.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав.
Суд в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування житлового будинку від 31.07.2015.
Відповідно до відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 30.10.2019, довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 01.08.2019, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.11, 21).
Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.
За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.
Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.
Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Відповідно до акту від 12.12.2019 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає з 2014 року (а.с. 12).
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що була присутньою при складанні акту про не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою живуть люди похилого віку, які також вказували на факт не проживання ОСОБА_2 . Його речей в будинку немає. Вона відповідача бачила дуже давно, більше ніж рік назад.
На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач є членом сім`ї позивача, її братом, але за місцем реєстрації у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу, не проживає більше ніж рік, така реєстрація є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення суду буде виготовлено 03.02.2020.
ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Головуючий - суддя І. В. Цибенко