Провадження № 2-з/760/8/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.
за участю секретаря - Гак Г.М.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернулася до суду з заявою і просить забезпечити позов до подачі нею позовної заяви шляхом накладення арешту на автомобіль Nissan, QASHQAI +2, SE 2.0 4 WD CVT MID, BT2036AX, № кузова НОМЕР_1 , білого кольору.
Крім того, просить заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля до вирішення спору по суті.
Просить також передати автомобіль Nissan, QASHQAI +2, BT2036AX, № кузова НОМЕР_1 , який є предметом спору, на зберігання ОСОБА_2 , який не зацікавлений у вирішенні спору.
Посилається на те, що має намір протягом 10 днів звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.
Предметом спору в даній справі буде визнання права на спільне сумісне майно подружжя - автомобіль, Nissan, QASHQAI+2, НОМЕР_2 , № кузова VIN НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 240 000, 00 гр., який був придбаний у шлюбі в 2012 році за договором № СНрА-0002У137 від 16/05/2012 року.
Зазначає, що є підстави вважати, що автомобіль без її згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, або вже відчужено, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Автомобіль постійно на протязі багатьох років знаходився у її володінні та користуванні.
Вона виховує трьох дітей самостійно, є багатодітною матір`ю, возила дітей на автомобілі до школи, лікарень, по різних гуртках. Обслуговувала, проводила мийку, заміну гуми, за свій кошт лагодила та заправляла автомобіль.
Відповідач проживає окремо, автомобілем до 19 листопада 2019 року не користувався.
19 листопада 2019 року автомобіль зник, як пізніше стало відомо, відповідач забрав його без її згоди та передав третім особам. На даний час місцезнаходження автомобіля невідоме.
Відповідач є громадянином Російської Федерації, не має постійного місця проживання та реєстрації в Україні.
Виходячи з цього, вважає, що знайти автомобіль та виконати рішення суду буде неможливо, а тому просить задовольнити заяву.
Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.
Територіальна юрисдикція / підсудність/ справ визначена параграфом 3 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Так, на виконання вимог даної норми закону, 05 грудня 2019 року судом був здійснений запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.
20 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь, згідно з якою відповідач зареєстрованим по м. Києву та Київській області не значиться.
21 грудня 2019 року аналогічний запит був направлений до Управління ДМС у Херсонській області.
З відповіді, наданої 28 січня 2020 року, вбачається, що відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Знятий з реєстрації 25 липня 2019 року в АДРЕСА_2 .
В свою чергу, з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 05 грудня 2019 року вбачається, що за вказаною адресою відповідач не зареєстрований.
Таким чином, місце реєстрації відповідача невідоме.
Відповідно до ч. 9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
З наданих позивачкою документів 26 грудня 2019 року вбачається, що відповідач у переписці з ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначав адресу місця проживання: АДРЕСА_3 .
З довідки ТОВ «ЛД-Україна», місцем знаходження якого є: м. Київ Повітрофлотський проспект, 94-А, офіс 317, що в Соломянському районі м. Києва, вбачається, що відповідач з 26 січня 2012 року працює в даному товаристві на посаді менеджера.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав та свобод у судовому порядку.
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч.ч.1, 5 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Таким чином, з урахуванням приведеного аналізу та вимог ч.9 ст.28, п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява підлягає розгляду Солом`янським районним судом м. Києва.
Статтею 150 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Враховуючи викладене вище, характер спору, з яким позивачка має намір звернутися до суду, а також те, що невжиття таких заходів може привести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині накладення арешту на автомобіль та заборону вчиняти будь-які дії щодо нього.
Що стосується передачі автомобіля на зберігання іншій особі, зазначеній у заяві,суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
З точки зору ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному статтею 259 ЦПК України, і, відповідно до вимог статті 260 ЦПК України, повинна включати мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тобто, суд має обґрунтувати припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення та навести посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень і важливим аспектом права на справедливий суд. Судове рішення високої якості це рішення, яке досягає правильного результату, наскільки це дозволяють надані судді матеріали, у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб.

Вище суд прийшов до висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в вигляді накладення арешту на майно, яке є предметом спору сторін.

В свою чергу, заявляючи про необхідність передачі спірного автомобіля на зберігання ОСОБА_2 , необхідності вжиття таких заходів заявник не зазначає та не приводить у заяві будь-якої інформації про вказану особу, ким вона є щодо сторін, а також чи готова прийняти автомобіль на зберігання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 2930).

Звертаючись до суду, заявник зазначає, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, який є предметом спору сторін.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Виходячи з цього, суд вважає, що одночасне накладення арешту на спірне майно та передача цього майна на зберігання іншій особі, не відповідає елементам співмірності, як того вимагає ч.3 ст. 150 ЦПК України та вище приведена постанова Пленуму Верховного Суду України, а також меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в цій частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль Nissan, QASHQAI +2, SE 2.0 4 WD CVT MID, BT2036AX, № кузова НОМЕР_1 , білого кольору.
Заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля до вирішення спору по суті.
В задоволенні решти заяви відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ,
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.
Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: Л.А.Шереметьєва