КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/2090/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зняття арешту з майна в порядку ч. 1 ст. 158 ЦПК України, в якому просив скасувати арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року було накладено арешт на вказану вище квартиру, яка належить йому на праві власності. Вказував, що заява про забезпечення позову, яка була подана ОСОБА_2 , ґрунтувалася на припущеннях про можливість реалізації нерухомого майна, а тому підстав для накладення арешту не було. Зауважив, що постанова Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року є незаконною, застосований захід забезпечення позову порушує його права, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову. Вказує, що ухвала суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що заяву про забезпечення позову позивачем було подано лише на підставі нічим непідтверджених та необґрунтованих припущеннях про можливість реалізації належного йому майна. Посилався на те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи грубо порушує норми процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що провадження по даній справі триває, його розгляд не завершений, а тому правові підстави для скасування вжитих судом апеляційної інстанції заходів для забезпечення позову відсутні, а також зазначив, що підстави, передбачені ст. 158 ЦПК України для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до відкриття провадження по справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди відмовлено (том 1 а.с. 37-38).

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення. Заяву позивача ОСОБА_2 задоволено частково. В порядку забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено ( том 1 а.с. 75, 76-78).

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зняття арешту з майна в порядку ч. 1 ст. 158 ЦПК України, в якому просив скасувати арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (том 1 а.с. 187-196).

Суд апеляційної інстанції, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що на даний час підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, оскільки на час подачі заяви ОСОБА_1 справа розглядалась по суті, крім того, були відсутні правові підстави для скасування вжитих судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову.

Також, позов ОСОБА_2 не повернуто та не відмовлено у відкритті провадження,не залишено без розгляду, не закрито провадження у даній справі та не ухвалювалось рішення щодо повної відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову, яка може бути оскаржена в касаційному порядку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у суду відсутні повноваження переглядати постановуКиївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ст. 158 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» лютого 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль
Я.С. Мельник