Справа № 583/1997/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарях Якубович В.В., Шаміладзе В.В.,

за участю

відповідача ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката Кудіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментної заборгованості на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ

13.05.2019 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом прохаючи за наслідками розгляду справи стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментну заборгованість у виді неустойки (пені) за несвоєчасну та не в повному обсязі виплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за весь період працевлаштування із 22.01.2015 р. із сум заробітку, доходів та прибутку від заробітної плати по місцю працевлаштування у ПрАТ «Охтирський пивоварний завод», ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», ПТ «Ломбард Донкредит», ТОВ «Інтер-Ріелті і Компанія», та з 4.12.2017 р. і 20.06.2018 р. від прибутку за орендну плату у ПрАТ «Сад», на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 5.03.2015 р. №583/167/15-ц (2/583/214/15) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в розмірі 148424.15 грн.

Вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 05.03.2015 р. стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У 2015 р. виконавчий лист був поданий на примусове виконання, але згодом відізваний з обіцянками платника аліментів платити добровільно. Повторно виконавчий лист був пред`явлений на примусове виконання у 2018 р. і постановою Охтирського МВ ДВС від 18.07.2018 р. було відкрите виконавче провадження № 56797025. Платник аліментів приховував працевлаштування, тому із заробітку в ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ПТ «Ломбард Донкредит» ТОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» аліменти не сплачувалися, поки не виявлено було це у 2018 р., а про прибутки від орендної плати ПрАТ «Сад» взагалі приховав, поки у 2018 р. ці обставини випадково не були виявлені в ході розгляду судової справи. Добровільно аліменти відповідач не сплачував, хоча про наявність судового рішення та виконавчих проваджень знав і про їх відкриття повідомлявся завчасно. Позивачем наведено у позовній заяві розрахунок заборгованості по пені який становить 148424 грн. 15 коп..

Позивач та її представники в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог повністю та стягнути на його користь витрати на правничу допомогу. Заперечення мотивує тим, що він регулярно і без затримок сплачував аліменти до серпня 2016 року. Проте в серпні 2016 року ОСОБА_2 повідомила, що його кошти їй не потрібні взагалі, не потрібні вони і дитині. Вона бажає тільки одного - щоб він їх не турбував і щоб аліменти їх ніяк не пов`язували. Вінзаперечував, пояснив, що аліменти сплачуються на користь дитини, але ОСОБА_2 безапеляційно заявила, що майновий стан дозволяє їй утримувати дитину без його «брудних» коштів і вона забере виконавчий лист та знищить його. Потім він офіційно дізнався у Охтирському МВ ДВС про те, що позивачка відкликала виконавчий лист за власним бажанням. Після цього аліменти стягувати із нього припинили. Категорично запевняє суд в тому, що ніякої домовленості між ним та ОСОБА_2 про якусь начебто добровільну сплату коштів дитині не було і не могло бути, так як це суперечить логіці її відношення до нього, адже вони після розірвання стосунків не зустрічались взагалі, вона не бажала його бачити і чути, не бажала щоб він зустрічався з донькою. Тому твердження про те, що він мав добровільно сплачувати аліменти є неправдою та намаганням спотворити факти та ввести суд в оману. На підтвердження його доводів слугує і той факт, що в липні 2018 року він звернувся до Охтирського міськрайонного суду з позовною заявою про встановлення його участі як батька неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини, так як на його прохання, вимоги щодо добровільних зустрічей із донькою ОСОБА_2 чинила перешкоди та не надавала дитину взагалі. Тільки тоді, коли представником ОСОБА_2 по цивільним справам став теперішній юрист, вона за його порадою отримала в суді дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів і звернулася до Охтирського МВ ДВС з вимогою про стягнення аліментів за минулий час. Це було зроблено навмисно, щоб вплинути на нього і змусити відмовитись від претензій на дитину. Вона знала, що сума до сплати буде складати близько 25 тис. гривень і їх в нього немає, адже має поганий стан здоров`я і працює на низькооплачуваній роботі, а, крім того, утримує онкохвору матір. До того ж і сам потребує тривалого лікування, інших доходів не має, окрім виплат за оренду земельної ділянки, що відбувається один раз на рік. Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 добровільно, із своїх міркувань, офіційно відкликавши виконавчий лист з Охтирського МВ ДВС, за порадою представника подала його знову (дублікат) на виконання в серпні 2018 року. Він не мав можливості через це сплачувати аліменти, у нього не було обов`язку повідомляти про розмір своїх доходів виконавця, у якого не було відкритого виконавчого провадження. Крім того, після подання виконавчого листа на нове виконання йому була 01.09.2018 року визначена державним виконавцем заборгованість в сумі 24 685,72 грн., яку він відразу, в тому ж місяці, а саме - 11.09.2018 року, сплатив, взявши кредит в банку, так як таких грошей не заробляв і це поставило його у вкрай тяжке матеріальне становище. Крім того, в ході виклику державного виконавця, він повідомив про отримання доходів від орендної плати за землю. Виконавець взяв в ПрАТ «Сад» розмір доходу і таким чином він свій обов`язок щодо повідомлення про розмір доходів, виконав. Крім того, він надав виконавцю і всі довідки з поточної роботи та попередніх місць праці, на підставі яких виконавцем і був здійснений розрахунок аліментних платежів. Позивачка та її представник вводять суд в оману, повідомляючи, що звернулися до суду з питанням визначення заборгованості зі сплати аліментів першого разу. Так, рішенням Охтирського міськрайонного суду від 22.12.2018 року (справа 3583/4893/18) залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 щодо складання розрахунку із аліментної заборгованості. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 11.02.2019 року (справа 3583/4893/18) відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 по визначенню аліментної заборгованості зі всіх доходів платника аліментів. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.02.2019 року (справа 3583/628/19) відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визначення заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, з одного й того самого предмету вже ухвалено 4 рішення судів, але ОСОБА_2 разом з представником зловживаючи процесуальними правами, вперто намагаються отримати інше рішення. Станом на день подання позову в нього відсутня будь-яка заборгованість зі сплати аліментів, що визначено державним виконавцем. Він надавав у Охтирський МВ ДВС всі довідки про місця роботи і повідомляв їм про розмір доходу, але так як за три місяці 2018 року: червень, липень, серпень з нього виконавча служба стягнула аліменти як із безробітного, враховуючи середній заробіток в розмірі 7 852 грн., а він у цей час працював і отримував мінімальну заробітну плату в розмірі 4000 грн., у нього навпаки, мається переплата.

Покази аналогічного змісту відповідач ОСОБА_5 надав у судовому засіданні будучи допитаним у якості свідка.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 23)

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 05.03.2015 р., яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 22.01.2015 р., аліменти сплачувати матері дитини - ОСОБА_6 (а.с. 26).

02.04.2015 року Охтирським міськрайонним судом видано виконавчий лист на виконання вказаного вище рішення суду.

Постановою від 22.05.2015 р. старшого державного виконавця ВДВС Охтирського МРУЮ було відкрито виконавче провадження № 47621226 з примусового виконання виконавчого листа №583/167/15-ц, виданого 02.04.2015. Охтирським міськрайонним судом з примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 22.01.2015 р., аліменти сплачувати матері дитини - ОСОБА_6 .

Постановою від 19.08.2016 р. Охтирського МВ ДВС вказаний вище виконавчий лист було повернуто стягувачу згідно заяви від 05.07.2016 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначено, що заборгованість по аліментам відсутня, аліменти утримані по 01.08.2016 р.

Підставою для повернення виконавчого документу стягувачу стала особиста заява позивачки, яка, окрім іншого, зазначила про відсутність претензій до боржника.

Постановою старшого державного виконавця Охтирського МР ВДВС ГТУЮ в Сумській області Матосової І.Ю. від 18.07.2018 р. відкрито виконавче провадження №56797025 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 583/167/15-ц, виданого 10.07.2018 р. Охтирським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 22.01.2015 р., аліменти сплачувати матері дитини - ОСОБА_6 (а.с. 31).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.07.2019 р., складеного старшим державним виконавцем Охтирського МВ ДВС ГТУЮ в Сумській області Матосовою І.Ю., станом на 01.10.2018 р. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - відсутня (а.с. 34-35).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 22.12.2018 р., яка залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 20.02.2019 р., у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Охтирського МВ ДВС ГТУЮ в Сумській області Матосової І.Ю. про визнання протиправною бездіяльності було встановлено факт відсутності заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2016 року.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 24.07.2019 (справа №583/982/19, провадження 2/583/449/19) залишеним без зміни Постановою Сумського апеляційного суду від 18.08.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Охтирського МВ ДВС ГТУЮ в Сумській області про визначення розміру заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини було відмовлено. Судом було відхилено доводи позивача про невірність розрахунку проведеного державним виконавцем Матосовою І.Ю. від 61.01.2019.

Тому при прийнятті рішення по суті суд приймає наявний у матеріалах виконавчого провадження розрахунок заборгованості від 22.07.2019 р. як належний доказ стосовно повноти та своєчасності сплати аліментів боржником ОСОБА_1 ..

З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, за аналогією із цивільним законодавством у даному випадку слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасної сплати аліментів за період до липня 2016 р. та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину в розмірі, визначеному судовим рішенням, яке, в силу положень ст. 18 ЦПК України, є обов`язковим для виконання, незалежно від того, чи було воно звернено до примусового виконання, а тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів, в зв`язку з чим суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо відсутності підстав стягнення з нього пені через те, що рішення було звернене до виконання лише 20.05.2015, а також через те, що він має невеликий дохід. Адже, з моменту вступу рішення у законну силу відповідач був зобов`язаний повністю погасити наявну заборгованість та сплачувати періодично аліменти у добровільному порядку.

Посилання відповідача на те, що ним погашена заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі, тому відсутні підстави для стягнення пені, - не приймаються до уваги, оскільки відповідач хоча й погасив заборгованість за аліментами, однак погашення цієї заборгованості відбулось лише у липні 2016 року, тоді як пеня за прострочення сплати аліментів стягується за період часу із 22 січня 2015 року до липня 2016 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у редакції, що діє з 08.07.2017 року, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1%.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 640/21269/15-ц.

Розрахунок пені по аліментам за період з 22 січня 2016 року по 05.07.2016 року (в межах заявлених позовних вимог - день, до якого заявлена позовна вимога) наступний:

МісяцьСума аліментівСплачено аліментівПрострочена сума аліментів на кінець місяця Розмір пеніКількість днівСума пені
січень 2015310,9000,00310,901%5471700,62
лютий 2015963,7500,001274,651%5196615,43
березень 2015963,7500,002238,401%48810923,39
квітень 20151035,7500,003274,151%45814995,61
травень 20151035,751396,802913,101%42712438,94
червень 20151035,751371,972576,881%39710230.21
липень 2015 1093,752158,411512,221%3665533,92
серпень 20151093,751267.811338,161%3354482,84
вересень 20151093,751368,881063,031%3053242,15
жовтень 2015382,7100,001445,741%2743962,04
листопад 2015382,71382,711445,741%2443528.24
грудень 2016533,96533,961445,741%2133079,98
січень 2016498,16498,161445,741%1822631,72
лютий 2016461,94461,941445,741%1532212,38
березень 2016636,32636,321445,741%1221764,22
квітень 2016847,38847,381445,741%921330,32
травень 2016849,95849,951445,741%61882,06
червень 20161153,431737,54861,631%31267,22
Всього: 89821,29

Разом з цим, Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну дію в часі (постанова Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

З огляду на викладене, враховуючи, що станом на липень 2016 року найбільший розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 3274,15 грн., з відповідача підлягає стягненню пеня у зазначеній сумі.

Стосовно виниклої заборгованості із часу повернення виконавчого документу стягувачу в липні 2016 р. до його повторного пред`явлення, а це - липень 2018 р., суд виходить із відсутності підстав для її врахування при прийнятті рішення по суті, оскільки відповідач у судовому засіданні довів відсутність своєї вини у її виникненні. Так, згідно дослідженої у суді заяви позивача встановлено, що остання добровільно відкликала виконавчий лист із примусового виконання та зазначила про відсутність претензій до боржника. Зазначені у заяві доводи про наявність взаємної домовленості про добровільну їх сплату спростовані як показами самого боржника, так і загальновідомим фактом, того що претензії у неї виникли після звернення відповідача із позовом щодо порядку його участі у спілкуванні з дитиною. Після повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання та визначення державним виконавцем суми заборгованості за попередній період боржником своєчасно після належного доведення до нього була повністю погашена зазначена сума боргу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч. 1, ч. 2, ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У матеріалах справи мається договір про надання правничої допомоги від 28.05.2019 укладений між адвокатом Кудіним О.М. та відповідачем ОСОБА_1 , копія ордеру про надання правової допомоги (а.с. 69, 71). Згідно квитанції від 03.06.2019 р. відповідачем ОСОБА_1 проведена оплата послуг адвоката на загальну суму 5000 грн. згідно акту виконаних робіт від 03.06.2019. (а.с. 70, 72-73)

Представник позивача ОСОБА_7 подав до суду клопотання (а.с. 77 т. 2) у якому прохає визнати витрати позивача на правничу допомогу не співмірними та не виправданими. Договір про надання правничої допомоги не містить чітко визначеного цільового призначення щодо сутності правничої допомоги, у договорі не зазначена сума, що підлягає сплаті адвокату, відсутня калькуляція годин. Сам розмір внесеної суми є не співмірним із проведеною роботою.

При вирішенні зазначеного питання суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником відповідача ОСОБА_8 на переконання суду, дії щодо надання консультацій, вивчення матеріалів для звернення до суду, підготовка цивільного позову, відзиву та вчинення інших дій, які вказані у акті приймання-передачі виконаних робіт від 03.06.2019, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає обґрунтованими понесені відповідачем витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Також 08.04.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Нежевело А.М. про долучення документальних доказів судових витрат на правничу допомогу. Зокрема, суду було надано договір про надання правничої допомоги від 07.05.2019 укладений між адвокатом Нежевело В.В. та позивачем ОСОБА_2 , копія ордеру про надання правової допомоги, акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (а.с. 35-138, 140-142). Згідно квитанції від 06.01.2020 р. позивачем ОСОБА_2 проведена оплата послуг адвоката на загальну суму 3000 грн. (а.с. 139). Зазначену суму витрат суд вражає співмірною із характером та обсягом виконаних робіт, незважаючи на заперечення представника відповідача із зазначеного приводу.

Таким чином, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову що у відсотковому відношенні становить (2,21%), на користь відповідача з позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до відхиленої частини вимог (97,79%) у розмірі 2500Х97,79/100 = 2444 грн. 75 коп., а на користь позивача у відсотковому відношення до задоволеної частини вимог - 66 гривень 30 копійок.

Із урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог 768,40 Х 2,21%/100 = 16 грн. 98 коп. Інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3274 гривні 15 копійок та 66 гривень 30 копійок понесених нею витрат на правничу допомогу, а всього - 3340 (три тисячі триста сорок) гривень 45 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 16 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , 2444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) гривні 75 копійок понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Р.В.Сидоренко