Справа №751/2239/20
Провадження №2/751/644/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Клименко К. Є.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Косової О.А., Устименко О.Г., Тимошенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Офісу генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів досудового слідства, прокуратури,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Чернігівській області, Офісу генерального прокурора, ДКСУ, в якому просить: стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн, матеріальну шкоду в розмірі 16000,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2017 старшим слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України відбулось його затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 30.06.2017 йому було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000022 від 26.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. 26.04.2018 пред`явлено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2019, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18.11.2019, його визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано. Таким чином, своїми незаконними діями держава Україна в особі органу досудового слідства і прокуратури завдала йому значної майнової та немайнової шкоди, внаслідок незаконного переслідування, проведення ряду процесуальних дій, постійних викликів до суду. За весь час кримінального переслідування, фактично з 30.06.2017 по 18.11.2019, він зазнав душевних страждань, порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, змінився спосіб його життя. Дані обставини призвели до негативного ставлення оточення та рідних, оскільки вони вважали його наркоманом або особою, що має певні відносини з наркотиками, через довгий перебіг слідства та часте відпрошування з роботи його було звільнено з роботи. Саме з цих міркувань позивач оцінює та просить стягнути моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою судді від 09.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

27.04.2020 ГУНП в Чернігівській області подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають позов необґрунтованим та просять відмовити у його задоволенні, зазначаючи на недоведеність факту заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб органів досудового розслідування та моральною шкодою, завданою позивачу, на його думку, необґрунтованості розміру відшкодувань, заявлених позивачем у позовній заяві (а.с. 51-55).

13.05.2020 ДКСУ подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди не є адекватним завданій шкоді, не випливає з обставин справи та не підтверджується доказами, а вказана сума шкоди є завищена і не відповідає дійсності (а.с. 59-60).

15.05.2020 Офіс Генерального прокурора подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що будь-яких вимог до Офісу Генерального прокурора позов не містить, а тому вони є неналежним відповідачем у цій справі. Позивачем не наведено доказів, які б підтверджували необхідність відшкодування йому моральної шкоди у сумі саме 200 тис. грн. та не зазначено, з яких розрахунків він при цьому виходив. Крім того, позивачем у справі належним чином не підтверджено і не доведено понесені витрати на юридичну допомогу, зокрема, не надано відповідного договору про надання правової допомоги (а.с. 70-76)

Ухвалою суду від 10.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник ГУНП в Чернігівській області в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Після перерви, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник Офісу Генерального прокурора в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Представник ДКСУ в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 751/2779/18, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 29.06.2017 ОСОБА_1 затримано в порядку ст.. 208 КПК України (а.с. 7-12)

30.06.2017 ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000022 від 26.01.2017 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 13-17).

26.04.2018 ОСОБА_1 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000763 від 29.03.2018 (а.с. 18-20)

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2019, який залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18.11.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та виправдано його за недоведеністю в діяннях складу кримінального правопорушення (а.с. 27-34)

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що у 2017 році він відкрив свою справу, після Нового року ОСОБА_4 був у нього найманим працівником барменом. Приблизно у червні 2017 року йому подзвонив слідчий Київської прокуратури, попросив приїхати і забрати машину «Тойоту Кемри» чорного кольору, якою користувався ОСОБА_5 . Він приїхав на м-н Масани, там було багато людей, біля машини стояв ОСОБА_6 у кайданках, у стороні стояв ОСОБА_4 переляканий, брудний, у нього були порвані шорти, футболка. Заявили, що машина це засіб, на якому розвозили наркотичні засоби. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 затримали. Йому віддали телефон, кепку та сумочку ОСОБА_9 , а останнього повезли до Києва. Згодом він повернувся, почались якісь допити, суди, по місту пішов розголос. Оскільки ОСОБА_4 був постійно відсутній на роботі, а у нього сфера обслуговування, його довелося звільнити. У ОСОБА_10 були відносини з дівчиною, але через цю ситуацію вони розійшлись. ОСОБА_4 дуже переживав, був у лікарні через нервовий зрив. Припинив спілкування з друзями.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_12 знає ще з університету, завжди був веселим, «запальничкою». Коли сталася ця ситуація в 2017 році, коли його почали підозрювати в зберіганні та вживанні наркотичних речовин, останній замкнувся в собі, перестав з ним спілкуватись, хоча вони були кращими друзями. Почалися проблеми в сім`ї позивача (брат не вітався, мати перестала телефонувати), матеріальні проблеми, дівчина покинула. ОСОБА_8 працював барменом, часто відлучався на судові засідання, із-за цього втратив роботу у 2018 році. Він йому неодноразово давав гроші в борг на дорогу в Київ, суди. ОСОБА_10 постійно переймався через кримінальну справу, дуже боявся потрапити до в`язниці, перебував на лікуванні з приводу емоційного стану.

У статтях 55,56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 статті 2 Закону № 266/94-ВР встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Частиною другою статті 1 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі; моральна шкода.

Статтею 4 Закону № 266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 29.06.2017 (день затримання) по 18.11.2019 (дата набрання виправдовувальним вироком суду законної сили), тобто 28 місяців і 20 днів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено з 01 січня 2020 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4723 грн., яка діяла станом на день звернення до суду позивача.

Отже, виходячи з загального часу перебування під слідством і судом 28 повних місяців та розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць (28 міс. х 4723 грн) - гарантований Законом мінімальний розмір моральної шкоди становить 132 244,00 грн.

Враховуючи тривалість перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, його можливості з приводу відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі, суд вважає, що грошова сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди, повинна становити 150 000,00 грн, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди за оплату послуг адвоката у кримінальній справі на загальну суму 16000,00 грн, суд вважає за необхідне їх задовольнити, оскільки в матеріалах кримінального провадження № 751/2779/18 (т.1 а.с. 218) міститься договір про надання правової допомоги від 30.12.2017 строком дії до 31.12.2018.

Таким чином, стороною позивача доведено, що сплата витрат в сумі 16 000 грн по договору про надання правової допомоги, визначених у квитанціях від 31.12.2017 та 20.03.2018, була здійснена у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави.

Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.10.2020, позивачем сплачено 6000 грн на оплату послуг адвоката Серкіна К.Ю. у справі № 751/2239/20. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню 4611,11 грн (166000/216000/*6000) в рахунок сплати витрат на правничу допомогу.

Судові витрати зі сплати судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_12 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Офісу генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів досудового слідства, прокуратури, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, у відшкодування матеріальної шкоди 16000 (шістнадцять тисяч) гривень та 4611 грн. 11 коп. (чотири тисячі шістсот одинадцять гривень одинадцять копійок) витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 16.12.2020

Головуючий - суддя І. В. Яременко