пр. № 2/759/1051/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , яка дії як опікун від імені недієздатного сина ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко Олени Василівни (03148, м.Київ, вул.Г.Юри,9), Органу опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації (03115, м.Київ, пр.Перемоги,97) про визнання договору дарування 3/4 частини квартири недійсним та включення 3/4 частини квартири до складу спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2019 року ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 звернувсь до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , яка дії як опікун від імені недієздатного сина ОСОБА_4 , третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В., Органу опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання договору дарування 3/4 частини квартири недійсним та включення 3/4 частини квартири до складу спадкового майна квартири АДРЕСА_2 .

09.12.2019 року ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 разом з позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову у вище вказаній справі, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування 3/4 частин квартири АДРЕСА_2 від 03.07.2013р., укладеного між ОСОБА_5 (Дарувальник), від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 (Обдарована) та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С.

Враховуючи предмет позову та неприязні взаємовідносини між сторонами, дійсне існування спору, у позивачки є обґрунтовані підстави припускати, що відповідачка під час судового розгляду даного спору може відчужити 3/4 частини спірної квартири, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених майнових спадкових прав позивачки, за захистом яких остання звернулась до суду, враховуючи обсяг позовних вимог, відповідність та співмірність виду забезпечення, про який просить позивачка, позовним вимогам, а тому заявлений позов підлягає забезпеченню у спосіб накладення арешту на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

Щодо пропозицій позивачки стосовно питання зустрічного забезпечення.

Так, згідно ч.1 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Аналізуючи спірну ситуацію щодо можливості спричинення збитків відповідачці при застосуванні такого способу забезпечення позову, про який просить позивачка, зокрема - накладення арешту на предмет спору, можливо зробити висновок про те, що забезпечення позову у такий спосіб не зможе спричинити відповідачці збитків, оскільки суть такого забезпечення полягає лише у не можливості розпорядження (відчуження) спірного нерухомого майна відповідачкою до вирішення спору по суті. При цьому, відповідачка може продовжувати безперешкодно користуватися спірною квартирою для свого та сина проживання. Тобто, забезпечення позову ніяким чином не вплине на звичайний спосіб життя відповідачки та її сина в квартирі, частина якої є предметом даного спору, натомість, у разі не забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/4 частини спірної квартири, це дасть можливість відповідачці розпорядитися спірним майном, що, як наслідок, порушить збалансованість інтересів сторін та істотно порушить права та законні інтереси позивачки до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили, а також сутгсво ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вище зазначений висновок робить суд, а не заявник.

Дослідивши заяву, подану представником позивача та матеріали заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Судом встановлено, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені ст.151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення щодо особи, якій належить спірне майно.

Водночас, суд наголошує на тому, що пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову мають бути зазначені з урахуванням вимог ст.154 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно з імперативними приписами ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України передбачено чіткий перелік відомостей, які повинна містити заява про забезпечення позову, в тому числі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Але в заяві, позивачем не надано пропозицій, щодо зустрічного забезпечення або доказів про відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, застосування зустрічного забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

Керуючись ст. ст. 76-81, 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , яка дії як опікун від імені недієздатного сина ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко Олени Василівни (03148, м.Київ, вул.Г.Юри,9), Органу опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації (03115, м.Київ, пр.Перемоги,97) про визнання договору дарування 3/4 частини квартири недійсним та включення 3/4 частини квартири до складу спадкового майна - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць