УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року суддя Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області Мушкет О.О., розглянувши клопотання представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік Костянтина Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank»,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2020 року, представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в інтересах позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 113958,75 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви, представником позивача подано клопотання про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме:

- квартиру загальною площею 56 м. кв., житловою площею 38,31 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 47 м. кв., житловою площею 28,8 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що накладення арешту на зазначене нерухоме майно стане стимулюванням позичальника щодо виконання своїх боргових зобов`язань перед банком та гарантією виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Дослідивши клопотання про забезпечення позову та вивчивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Розгляд клопотання здійснено в порядку ч. 1 ст.153ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Всупереч положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Матеріали поданого клопотання не містять жодних доказів з приводу вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження нерухомого майна на користь третьої особи.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, представником позивача в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідності накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , оскільки зазначена заявником заборгованість складає 1113958,75 грн., а тому не вбачаю спів мірним накладення арешту на вказане у заяві нерухоме майно із заявленими позовними вимогами.

Крім того, доводи позивача про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, наразі є лише припущенням.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до переконання, що представником позивача не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, що обумовлюють реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік Костянтина Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасники справи, яким повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: О. О. Мушкет