СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13868/20

пр. № 2/759/5126/20

22 жовтня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом, яким просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивний тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . відповідно до свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначає, що у вищевказаній квартирі окрім нього також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Проте, відповідачі з травня 2019 року не проживають за місцем своє реєстрації та відмовляються добровільно знятись з реєстраційного обліку. У зв`язку із цим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачі не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін, подали відзив на позов, яким просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях та чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, з приводу чого вони неодноразово звертались до Святошинського управління поліції із заявами.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.05.2000 року виданого Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2005 року виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 11-12).

Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , з 03.11.2005 року по теперішній час (а.с. 19-21).

За твердженням позивача, реєстрація відповідачів в спірній квартирі створює суттєві незручності в користуванні власністю та тягне додаткові витрати на утримання житла.

Разом з тим, доводи позивача щодо не проживання відповідачів у спірній квартирі більше року без поважних причин, спростовуються наданими відповідачами доказами, а саме довідкою ст. дільничного офіцера поліції Святошинського УП ГУ НП в м. Києві Соловей О. та листом начальника Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, з яких вбачається що позивач не пускає відповідачів до квартири АДРЕСА_1 тим самим чинить перешкоди в користуванні квартирою.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

А відтак, суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідачі втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням, оскільки не є членом сім`ї власника, не пов`язаний спільним побутом з позивачем, а тому на вимогу останнього може бути припинено право користування житлом, оскільки такі твердження не засновані на законі.

Відповідно до ст.ст.12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження передбачених законом підстав для задоволенні позову. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що передбачені законом підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 відсутні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то не підлягає і стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 156, 157 ЖК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Журибеда