П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

сторони:

заявник - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2019 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену у складі судді Козлова Д.О., повний текст якої складено 26 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд посилався на положення п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, оскільки згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14 листопада 2019 року №099-29.02-00577 ОСОБА_2 на теперішній час у м.Маріуполі Донецької області не проживає.

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2019 року та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не застосував положення ч.9 ст.28 ЦПК України, оскільки на час звернення із відповідною заявою до суду ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а знялась з реєстрації за цією адресою вже у період розгляду заяви. На період постановлення оскаржуваної ухвали, остання ніде не зареєстрована, тобто останнє відоме місце її мешкання було зазначено у заяві про видачу судового наказу.

Аргументи учасників справи

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

2.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України про форму і зміст заяви про видачу судового наказу, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

За загальним процесуальним правилом викладеним у ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказані правила не є виключними та безумовними. Так, приписами ч.9 ст.28 ЦПК України встановлено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з відповіді Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14 листопада 2019 року №099-29.02-00577, що ОСОБА_2 була зареєстрована у АДРЕСА_2 ) з 28 травня 2013 року по 21 серпня 2015 року, на теперішній час реєстрації у м.Маріуполі не має (а.с.12).

Натомість, заявником до апеляційної скарги долучено довідку Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 03 грудня 2019 року № 06-1307-05-07 з якої вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована у м.Маріуполі за адресою АДРЕСА_1 ) з 18 вересня 2015 року по 23 листопада 2019 року.

Отже з наведеного вбачається, що на момент подання до суду заяви про видачу судового наказу (11 листопада 2019 року) ОСОБА_2 була зареєстрована у м.Маріуполі за адресою АДРЕСА_1 , а вже на час постановлення оскаржуваної ухвали суду від 26 листопада 2019 року була знята з реєстрації місця проживання (23 листопада 2019 року). Проте, останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника за територіальною підсудністю віднесено до юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, що узгоджується з положеннями ч.9 ст.28 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до положення ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При зверненні з відповідною заявою до суду заявником було долучено акт №303 від 11 листопада 2019 року, складений головою правління ОСББ «Рута 50» з якого вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований, але мешкає зі своєю донькою ОСОБА_3 з 18 вересня 2015 року по теперішній час також за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги положення ч.1 ст.28 ЦПК України про підсудність справ за вибором позивача, оскільки заявник звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини надав належні та допустимі докази того, що останній хоча і не зареєстрований, проте перебуває за адресою, яка за територіальною підсудністю віднесена до юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню та направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розподіл судових витрат

Вимоги про розподіл судових витрат апеляційний суд не розглядає, оскільки це питання вирішується під час ухвалення рішення по суті спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 січня 2020 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева