Ухвала

31 січня 2020 року

місто Київ

справа № 766/7277/16-ц

провадження № 61-1820ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у складі судді Вейтас І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 21 000, 00 дол. США, 3 % річних у розмірі 1 158, 08 дол. США, відсотків від суми позики у розмірі 10 857, 24 дол. США та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000, 00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 21 000, 00 дол. США, 3 % річних у розмірі 1 158, 08 дол. США, відсотки від суми позики у розмірі 10 857, 24 дол. США та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000, 00 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовувалося тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, оскільки матеріали справи містять об`єктивні і достатні відомості про те, що відповідач обізнаний про розгляд справи судом першої інстанції, отримував судові повістки. Судом апеляційної інстанції також ураховано, що заявник у березні 2019 рок звертався до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання рішення суду, до якої, серед іншого, подана копія рішення суду першої інстанції. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції зазначені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнав неповажними.

21 січня 2020 року ОСОБА_2 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції, яку просив скасувати, справу направити для подовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана після спливу одного року з дня складання повного тексту такого рішення. Проте, заявник не повідомлявся по розгляд справи у суді першої інстанції, а тому просив суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду. Також заявник зазначає, що судові повістки про виклик до суду першої інстанції отримані не ним, а його сусідкою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 20 Закону України

«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом проведено опитування зазначеної особи, яка підтвердила факт отримання нею судових повісток, адресованих на ім`я заявника, та у подальшому їх не передавала. Заявник не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що звертаючись до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявник був обізнаний про таке рішення, оскільки матеріали справи не містять відомостей про направлення заявнику копії цього рішення. За наведених обставин заявник вважає. що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За правилами частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Арнаутов В. В. у грудні 2019 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року, врахував, що матеріали цивільної справи містять судові повістки, вручені особисто ОСОБА_2 . Також враховано, що ОСОБА_2 у березні 2019 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначені обставини, які свідчать про обізнаність ОСОБА_2 про розгляд судом першої інстанції цивільної справи, учасником якої він є, та про його результати.

Тобто зазначені обставини свідчать про об`єктивну можливість заявника звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у межах процесуальних строків, визначених законом.

Доводи заявника, що факт неотримання ним судових повісток підтверджується протоколом опитування адвокатом особи за її згоди, складеного адвокатом Джамалли Равіль Хагані- огли , на підставі пункту 7 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 20 Закону України

«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Для цілей перевірки дотримання особою, яка бере участь у справі, процесуальних строків, визначених законом, суди мають керуватися нормами процесуального права та враховувати фактичні обставини справи. Посилання особи на свою неоднозначність не може розцінюватися як безумовний факт підтвердження або спростування таких обставин.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_2 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема шляхом вчинення дій щодо отримання інформації про стадію розгляду справи, учасником якої він є, та отримання процесуальних рішень, ухвалених у такій справі, заявник не надав.

Також про можливість подання заявником у визначені законом процесуальні строки апеляційної скарги на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року свідчить факт звернення заявника у березні 2019 року до суду першої інстанції із заявою про відстрочення виконання рішення у цій справі. За наслідками розгляду такої заяви ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2019 року відстрочено виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року на шість місяців до 08 листопада 2019 року.

Отже, суд апеляційної інстанції обґрунтовано спростував доводи ОСОБА_2 про його необізнаність щодо розгляду справи судом першої інстанції та неотримання копії рішення суду першої інстанції.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень Херсонський міський суд Херсонської області 24 вересня 2018 року розглянув зазначену цивільну справу після перегляду заочного рішення, ухваленого у цій справі, скасувавши зазначене рішення за заявою ОСОБА_2 , поданою у 2018 року.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відсутність виключних підстав, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження після спливу більше одного року з дня ухвалення рішення суду першої інстанції.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Оцінюючи підставність доводів поданої касаційної скарги, Верховний Суд також зобов`язаний врахувати, що її обґрунтовано аргументами необхідності переоцінки досліджених судом апеляційної інстанцій доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та за межі його процесуальних повноважень.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

В. В. Яремко