Справа № 740/111/15
Провадження № 6/740/19/20
УХВАЛА

31 січня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Дьоміної Н.А.,

розглянувши подання головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, з посиланням на те, що на виконанні Ніжинського міськрайонного відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП №57451098 з виконання виконавчого листа по справі 740/111/15, провадження №2/740/148/15 від 01 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 4 970 (чотири тисячі девятсот сімдесят) грн 81 коп. в порядку регресу частини страхового відшкодування, завданої дорожньо-транспортною пригодою та витрат на проведення експертизи, та 243(двісті сорок три) грн 60 коп. судового збору, а всього стягнення 5 214 (пять тисяч двісті чотирнадцять) грн 41 коп.

У зв`язку з тим, що боржник не погашає в добровільному порядку зазначену заборгованість, на виклики не з`являється, жодних пояснень не надає, державний виконавець звернулася до суду з цим поданням.

Головний державний виконавець Яковенко Т.М. у судове засідання не з`явилася, у поданні просить розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Наданими письмовими доказами встановлено, що на примусовому виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) знаходиться виконавчий лист Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області по справі 740/111/15, провадження №2/740/148/15 від 01 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 4 970 (чотири тисячі девятсот сімдесят) грн 81 коп. в порядку регресу частини страхового відшкодування, завданої дорожньо-транспортною пригодою та витрат на проведення експертизи, та 243(двісті сорок три) грн 60 коп. судового збору, а всього стягнення 5 214 (пять тисяч двісті чотирнадцять) грн 41 коп.

В оглянутому судом виконавчому провадженні міститься акт державного виконавця від 23 вересня 2019 року, згідно якого вбачається, що при виході за адресою проживання ОСОБА_1 останнього вдома не було.

Згідно вимоги державного виконавця Шкуріна С.В. зобов`язано з`явитися до державного виконавця за адресою: Чернігівська область, м.Ніжин, площа Заньковецької, 4, каб.2, проте згідно поштового рекомендованого повідомлення, який повернувся з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, вказаного виклику боржник не отримав.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно положень п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках коли, зокрема: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню, чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей, зазначених у поданні, матеріалах виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Відповідно, наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державним виконавцем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та погашення заборгованості, а також не доведено, що боржник вчиняв будь-які дії, спрямовані на ухилення від сплати боргу за виконавчим документом.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення певних дій по його виконанню державним виконавцем та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних допустимих, достовірних та достатніх доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчать про необхідність тимчасового обмеження конституційних прав боржника, з поданням, про що звернувся державний виконавець.

Крім цього, відсутні будь-які вагомі доводи державного виконавця про те, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника сприятиме виконанню судового рішення та необхідність обмеження боржника у праві виїзду за межі України на невизначений (тривалий) строк, яким слід вважати «строк до виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням».

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова