ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4289/20 Справа № 205/5286/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ УкрСиббанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ УкрСиббанк посилалися на те, що 15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25 000 доларів США строком користування до 14 листопада 2017 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,9% річних. У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №0/1, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Банк зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, кредит позичальнику надав. Але, позичальник, попри взяті на себе зобов`язання у терміни, визначені умовами договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом своєчасно не повернув, допустив прострочення позики, тим самим порушив умови укладеного кредитного договору, у зв`язку із чим, станом на 08 липня 2015 року його заборгованість перед банком складає 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., із яких: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 10 168,38 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 4 457,90 грн. Відповідачі добровільно не бажають виконувати взяті на себе зобов`язання. На підставі викладеного, ПАТ УкрСиббанк просили суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року в сумі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн.; просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ УкрСиббанк за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року по кредиту та процентам в розмірі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., що виникли внаслідок невиконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути із відповідачів судові витрати у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9 299,41 доларів США та пеню в сумі 5 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк в рівних частках судовий збір у сумі 1 218 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року доповнено рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року у даній справі, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9 299,41 доларів США (дев`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять доларів США 41 цент), з якої: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США та пеню в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.00 коп.).

В апеляційній скарзі АТ УкрСиббанк просить рішення суду від 12 листопада 2019 року скасувати в частині зменшення судом розміру пені та відмови у звернені стягнення на предмет іпотеки, та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу АТ УкрСиббанк залишити без задоволення, рішення суду від 12 листопада 2019 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25 000 доларів США, строком користування до 14 листопада 2017 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,90% річних (т.1 а.с.16-21).

Погашення заборгованості передбачено графіком платежів (т.1 а.с.22-24).

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором 15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №0/1, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року (т.1 а.с.25-28, 29).

Позичальник, в порушення умов кредитного договору, допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, станом на 08 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором становить 9299,41 доларів США та пеня у розмірі 14 626,28 грн., із яких: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 10 168,38 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 4 457,90 грн. (т.1 а.с.39-51).

30 квітня 2015 року ПАТ УкрСиббанк направляли засобами поштового зв`язку вимоги про повернення коштів, але конверти повернуто із поштовими позначками «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.30-31, 32-33, 34).

Відповідно до висновку експерта №06/12/2018 від 11 грудня 2018 року, документально підтвердити наявними документами заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року станом на 15 листопада 2018 року не надається можливим, у зв`язку із ненаданням первинних документів та даних бухгалтерського обліку щодо видачі кредитних коштів (т.2 а.с.82-90).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк, суд першої інстанції дійшов висновку про їх законність та обґрунтованість в частині солідарного стягнення з позичальника та іпотекодавця часткової заборгованості за кредитним договором, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.629 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США, строком користування до 14 листопада 2017 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,90% річних (т.1 а.с.16-21).

Погашення заборгованості передбачено графіком платежів (т.1 а.с.22-24).

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15 листопада 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №0/1, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року (т.1 а.с.25-28, 29).

Встановлено, позичальник у порушення умов кредитного договору допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, станом на 08 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором становить 9299,41 доларів США та пеня у розмірі 14 626,28 грн., із яких: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 10 168,38 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 4 457,90 грн. (т.1 а.с.39-51).

30 квітня 2015 року ПАТ УкрСиббанк направляли засобами поштового зв`язку вимоги про повернення коштів, але конверти повернуто із поштовими позначками «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.30-31, 32-33, 34).

Відповідно до висновку експерта №06/12/2018 від 11 грудня 2018 року, документально підтвердити наявними документами заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року станом на 15 листопада 2018 року не надається можливим, у зв`язку із ненаданням первинних документів та даних бухгалтерського обліку щодо видачі кредитних коштів (т.2 а.с.82-90).

Із наданої банком виписки по кредитному договору вбачається, що банк виконав умови кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов кредитного договору №0 від 15 листопада 2007 року.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ПАТ УкрСиббанк просили, зокрема, стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року в сумі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн. (т.1 а.с.2-5).

Слід зазначити, висновок суду про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з боржника і іпотекодавця за договором іпотеки є помилковим, оскільки іпотека і порука є різними видами забезпечення, тому норми, які регулюють поруку не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, солідарна відповідальність боржника і іпотекодержателя нормами чинного законодавства не передбачена.

Крім того, слід зазначити, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ПАТ УкрСиббанк у своїй позовній заяві просили стягнути саме з відповідача позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року в сумі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у позичальника ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року, яка ним добровільно не сплачується.

Отже, із позичальника ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року, яка складається із: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США та пеня в сумі 14 626 грн. 28 коп.

Щодо позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки слід зазначити наступне.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до вимог цього договору та Закону України «Про іпотеку», з інших підстав, передбачених законодавством України (п.4.2. договору іпотеки).

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Аналізуючи вказані норми Закону, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України).

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

Іпотекодавець ОСОБА_2 попередньо не була повідомлена належним чином про необхідність усунення порушень, у зв`язку із виконанням зобов`язань за договором, тобто банком не дотримано вимог Закону України «Про іпотеку» що є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Крім цього, слід зазначити відповідно до договору іпотеки вартість предмета іпотеки становить - 450 110 грн., що перевищує розмір заборгованості позичальника за кредитним договором.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року станом на 08 липня 2015 року, яка складається із: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США, заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США, пеня у розмірі 14 626 грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 5410 грн. 68 коп.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді