Справа №478/630/14-ц пров. №6/478/25/2020
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду смт. Казанка заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В с т а н о в и в:

10 грудня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, в якій зазначило, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2014 року в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №12 від 06 лютого 2009 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 , в розмірі 91 469 (дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) гривень 60 коп., з яких 91469 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, звернути стягнення: відповідно до іпотечного договору від 06 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., на належний на праві власності ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 застосувавши процедуру продажу шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, по 457 грн. 35 коп. з кожного.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06 серпня 2014 року та на його виконання Казанківським районним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист, який був у лютому 2015 року пред`явлений до примусового виконання. 31 грудня 2017 року постановою головного державного виконавця Головіна О.Ю. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 03.12.2020 року на адресу АТ «Державний ощадний банк України» зазначена вище постанова разом з оригіналом виконавчого листа Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.09.2014 року по справі №478/630/14-ц не надходили.

Посилаючись на викладене, АТ «Державний ощадний банк України» просило видати дублікат вищевказаного виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого документу.

Представник заявника АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

ВідповідачіОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити у задоволені заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

ВідповідачОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №12 від 06 лютого 2009 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 , в розмірі 91 469 (дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) гривень 60 коп., з яких 91469 грн. 60 коп. заборгованість за кредитом, звернути стягнення: відповідно до іпотечного договору від 06 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., на належний на праві власності ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 застосувавши процедуру продажу шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом). В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, по 457 грн. 35 коп. з кожного. Рішення набрало законної сили 06 серпня 2014 року.

На виконання рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2014 року Казанківським районним судом Миколаївської області, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, 17 вересня 2014 року був виданий виконавчий лист справа №478/630/14-ц, провадження №2/478/245/2014, який було направлено на адресу стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України», для подачі на примусове виконання до відділу ДВС.

26лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Казанківського районного управління юстиції Давидовою С.В. відкрито ВП №46638914 про примусове виконання виконавчого листа №2/478/245/2014 виданого Казанківським районним судом Миколаївської області17 вересня 2014 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

31 грудня 2017 року постановою головного державного виконавця Головіна О.Ю. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaariv. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, №37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до п.п.17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Оскільки заявником не надано належних доказів саме втрати оригіналу виконавчого листа, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог АТ «Державний ощадний банк України» щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, з матеріалів, наданих до заяви вбачається, що заявник лише в грудні 2020 року здійснив дії щодо з`ясування обставин примусового виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості на користь АТ «Ощадбанк» у сумі 91469 грн. 60 коп. Тобто, заявник тривалий час не цікавився зазначеним виконавчим листом, хоча не був позбавлений такого права, тим більше, що на теперішній час цивільна справа за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки знищена.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76-84, 259, 268, п.п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволені заяви акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали - 22.12.2020 року.

Суддя І.П. Сябренко