Провадження № 2-з/756/357/19
У Х В А Л А

2 січня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одночасно подавши заяву про забезпечення позову шляхом заборони виїзду дитини за межі України без її присутності та визначення на час розгляду справи місця проживання дитини разом з нею.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 без її відома звернувся до органів РАЦС та отримав дублікат свідоцтва про народження їх сина, що дає йому, як громадянину Республіки Білорусь можливість оформити в цій державі паспорт на дитину та вивезти його за межі країни без її згоди.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав малолітньої дитини, утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду за її позовом, ОСОБА_1 просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

За змістом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування необхідності застосування вказаного в заяві заходу забезпечення позову.

Проте, клопотання ОСОБА_1 про забезпечення її позову шляхом визначення місця проживання дитини разом з нею, за змістом є тотожнім заявленій позовній вимозі до ОСОБА_2 , а тому її задоволення призведе до фактичного вирішення її позовних вимог до розгляду справи по суті.

Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом визначення на час розгляду справи місце проживання дитини разом з нею.

Проте, враховуючи обґрунтованість наведених заявницею доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову шляхом заборони виїзду дитини за межі України без її присутності, а саме одержання відповідачем дублікату свідоцтва про народження дитини без відома позивачки, наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі у випадку задоволення позову, недопущення порушення прав малолітньої дитини, яка є громадянином України, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 в цій частині.

При цьому заходи забезпечення позову мають індивідуальній характер та застосовуються судом відносно відповідача у справі, а тому не можуть стосуватись невизначеного кола осіб.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити виїзд за межі України шляхом заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, перетинати державний кордон України у супроводі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Секешфехервар Угорської Республіки, громадянина Республіки Білорусь, без супроводу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя