Справа № 645/101/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської медичної академії післядипломної освіти до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й територій та житлово-комунальних послуг,-
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх незаконними та безпідставними, оскільки відповідач ОСОБА_1 ніколи не користувався квартирою АДРЕСА_1 , а у період з 01.06.2018 року по 01.09.2018 рік, та з 01.02.2019р. по теперішній час перебуває за межами України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його надходженням в іншому суді.
Згідно вимог ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, враховуючи строки розгляду справи з лютого 2020р., наявність в матеріалах справи пояснення, та відсутність будь-яких клопотань, які заявлені та не розглянуті судом, враховуючи висловлену позицію сторін за позовами, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки подальший нерозгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.
Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.
Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.
Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.
Враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що по справі надали докази, сторони висловили свою позицію, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача, який тричі в судове засідання не з`являвся, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Суду надано копію контракту № 9382, укладеного 15 грудня 2016 року між Харківською медичною академією післядипломної освітита відповідачем ОСОБА_1 про надання для тимчасового проживання у гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти кімнату 3 в блоці АДРЕСА_2 строком з 01.11.2016р. по 01.11.2017р.
Згідно контракту позивач зобов`язався надати в тимчасове користування для тимчасового проживання житлове приміщення в гуртожитку та надавати наймачу комунальні послуги, а відповідач ОСОБА_1 мав право користуватись комунальними послугами, приміщеннями побутового призначення, обладнанням, інвентарем, та не пізніше 25 числа кожного наступного місяця вносити плату за проживання в гуртожитку, яка враховує в собі витрати на утримання будинку, територій та житлово-комунальні послуги.
Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 в редакції від 14.01.2009р. та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Тобто споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Позивач в позові зазначає, що він виконав свої обов`язки за контрактом, надав відповідачу житлову площу та житлово-комунальні послуги, плата за які нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Проте, доказів, що відповідач ОСОБА_1 користувався кімнатою № НОМЕР_1 в блоці АДРЕСА_2 та житлово-комунальними послугами за цією адресою, суду не надано.
Згідно паспорту ММ 432780, виданого Московським РВХМУУМВС України в Харківській області 27.08.2000р., відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 30.10.2008р. за адресою: АДРЕСА_3 , тобто має зареєстроване місце проживання.
На копії долученого до справи контракту №9382 від 15.12.2016р. відсутній підпис відповідача, який би підтверджував факт укладання цього контракту та його зобов`язання виконувати умови цього контракту.
Згідно паспорту для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданого 08.05.2015р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.06.2018р. по 01.09.2018р. та з 01.02.2019р. по 17.12.2020р. перебував за межами України.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265ЦПК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд
В задоволенні позовних вимог Харківської медичної академії післядипломної освіти до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й територій та житлово-комунальних послуг - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.12.2020р.

СУДДЯ