Справа № 713/37/20
Провадження №2/713/150/20
РІШЕННЯ

іменем України

24.04.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., за участю представника ОСОБА_1 адвоката Гнатовського О.С., за участю представника ОСОБА_2 - адвоката Решетова В.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя, -

УСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки ОСОБА_2 .

Просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №64 та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

17 жовтня 2009 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований 17 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №64. Від шлюбу дітей немає.

Зазначив, що одруження виявилось невдалим і нормальне сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. У них зовсім різні характери, часто безпричинно виникали сварки. Все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства та разом не проживають. Надалі спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. За час спільного проживання вони придбали рухоме та нерухоме майно. В органах РАЦСу ОСОБА_2 відмовляється розірвати шлюб, в зв`язку з чим він змушений звертатись до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась в суд із зустрічним позовом про поділ майна подружжя до ОСОБА_1 .

Просить визнати в порядку поділу за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05 та стягнути судові витрати.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтувала наступним.

17 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб. 09 червня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2016 року, серія НВТ 602240, посвідченим приватним нотаріусом Штефюк О.О., ними придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05. Вказана квартира оформлена на чоловіка, ОСОБА_1 Вартість квартири складає 67064 гривні, про що зазначено в п.6 цього договору.

В той же час, разом з ОСОБА_1 вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем їхньої реєстрації. У зв`язку із тим, що судом розглядається справа про розірвання шлюбу, то виникла необхідність здійснити поділ спільного майна подружжя, зокрема, вищевказаної квартири. Оскільки зазначена квартира набута сторонами у шлюбі, відтак, вона належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу. Домовленості щодо поділу спільної сумісної власності у них немає, шлюбного контракту вони також не укладали. Відповідно, їй належить право власності на 1/2 частку придбаної у шлюбі квартири.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в позові, просили задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 визнали, не заперечували щодо задоволення.

В підготовчому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнав, не заперечував щодо задоволення, просив після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав, просив задовольнити.

В підготовче засідання ОСОБА_2 не з`явилася.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню. Зустрічний позов ОСОБА_2 є обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №64, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого 17 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу дітей немає.

На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім`ї відбувся остаточно та поновити її неможливо.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, розірванням шлюбу не порушуються особисті та майнові права сторін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 про поділ майна, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу Серія НВТ №602240, посвідченого 09 червня 2016 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за №718 продавець, ОСОБА_6 , продав, а покупець ОСОБА_1 , купив квартиру за номером АДРЕСА_4 в будинку за №1 (один). Квартира складається з однієї житлової кімнати розташованої на 1-му поверсі 2-ох поверхового цегляного будинку, загальною площею 29,00 кв.м., в тому числі житловою площею 16,50 кв.м. За погодженням сторін продаж квартири здійснено за 67064,00 гривень, що підтверджується копією договору.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №61067177 від 09.06.2016 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 . Підстава виникнення права власності: Договір купівлі-продажу Серія НВТ №602240, посвідчений 09 червня 2016 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк О.О., зареєстрований в реєстрі за №718. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05.

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира посімейного, спільного заселення розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з однієї кімнати житловою площею 16,50 кв.м., кухні площею 6,40 кв.м., ванної кімнати площею 2.50 кв.м., коридору 3.10 кв.м., вбудованої шафи 0,50 кв.м. Загальна площа квартири 29,00 кв.м.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За положеннями ч.1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до цивільного кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень у п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-2333цс15 від 25.11.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що ОСОБА_2 надано належні докази, які підтверджують той факт, що квартира АДРЕСА_1 , придбана за спільні кошти, у період спільного проживання як подружжя, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, на думку суду, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , вартістю 33532,00 гривні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05.

Відповідно до ст.141 з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 60, 63, 70, 110-112, 113, 114 СК України, п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.182, 328, 392, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76, 77, 81, 141, 200, 206, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований 17 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №64, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 840 (Вісімсот сорок) гривень 80 (Вісімдесят) копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати в порядку поділу за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , вартістю 33532,00 (Тридцять три тисячі п`ятсот тридцять три гривні) гривні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 840 (Вісімсот сорок) гривень 80 (Вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт Серія НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення після набрання ним чинності надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя І. А. Кибич