н/п 2/490/763/2020 Справа № 490/4528/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 січня 2020 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі.

Ухвалою від 27 січня 2020 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді Черенкової Н.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" про поновлення на роботі. Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до КНП Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" про поновлення на роботі - поновлено. Передано справу №490/4528/19 на автоматизований розподіл для визначення іншого судді для розгляду справи, згідно вимог ст. 33 ЦПК України.

28.01.2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано судді Гуденко О.А.

Разом з тим, 17 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив скасувати наказ головного лікаря КЗ ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" від 20 серпня 2018 року № 286-к "Про звільнення з роботи внутрішнього сумісника", яким ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 20.08.2018 року як сторожа у зв`язку із закінченням строку трудового догоовру (п.2 ст. 36 КЗпП України); скасувати Наказ головного лікаря відповідача від 20 серпня 2018 року № 287-к "Про звільнення з роботи", яким ОСОБА_1 було звільнено з 20.08.2018 року як сторожа амбулаторії сімейного типу № 1 у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників ( п.1 ст. 40 КЗпП України); поновити ОСОБА_1 , як внутрішнього сумісника на посаді сторожа центру в Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" ; поновити ОСОБА_1 , за основним місцем роботи на посаді сторожа центру в Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5", починаючи з 20 серпня 2018 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 20 серпня 2018 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2018 року, під головуванням судді Гуденко О.А., відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" про скасування наказу та поновлення на роботі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника задоволено частково. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування наказу головного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 20 серпня 2018 року № 287-к про звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа амбулаторії сімейного типу № 1, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог. Скасовано наказ головного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 20 серпня 2018 року № 287-к про звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа амбулаторії сімейного типу № 1 з 20 серпня 2008 року у звязку зі скороченням численності та штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій - це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій - це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Таким чином, оскільки рішення суду від 20.12.2018 під головуванням судді Гуденко О.А. про скасування наказу та поновлення на роботі ОСОБА_1 скасовано постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.04.2019 року, суддя Гуденко О.А. вважає необхідним заявити собі самовідвід по цивільній справі №490/4528/19.

Керуючись ст. 36, 39 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи справі №490/4528/19ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" про поновлення на роботі.

Справу передати до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.