Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/585/20
Провадження по справі № 2/514/263/20
15 грудня 2020 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Тончевої Н.М.,
при секретарі Образенко Т.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, -
Представник позивача за довіреністю адвокат Шишлюк М.О. звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить :
звернути стягнення на спадкове майно предмет іпотеки, а саме на будинок АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
виселити відповідачів з будинку АДРЕСА_1 ;
стягнути з відповідачів судовий збір.
Представник позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, викликались належним чином.
На адресу суду від відповідачів повернулись поштові конверти з відмітками «адресат не проживает».
В подальшому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідачі до суду в судове засідання, однак останні в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явились, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надіслали, про причини неявки суд не повідомили.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наведе, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).
Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подали, в судове засідання не з`явились та не повідомили причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 18 грудня 2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області Бєлобровим П.П. та зареєстрований в реєстрі за №4928, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними та іншими спорудами, що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області Бєлобровим П.П. 18 грудня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №4923 (а.с.18-20).
09 березня 2011 року Тарутинським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення №2-92/2011, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Тарутинського відділення № 6789 ВАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості в розмірі 21 160 гривень 44 копійки за кредитним договором № 1074 від 18 грудня 2007 року, судовий збір в розмірі 211 гривень 65 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 гривень (а.с.22).
01 жовтня 2015 року Тарутинським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення №514/921/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 26 259 гривень 18 копійок, суму судових витрат в розмірі 262 гривень 59 копійок (а.с.23-24).
18 листопада 2016 року державним виконавцем Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52527397 за виконавчим листом №2-92/11 видним 20 квітня 2011 року Тарутинським районним судом Одеської області у зв`язку зі смертю боржника (а.с.26).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 липня 2016 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що 13 липня 2016 року складено відповідний актовий запис №300 (а.с.86).
Тож, вищезазначені рішення суду не було виконано.
У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлені строки.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК України).
Відповідно до частин другої, четвертої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
05 грудня 2016 року представником ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління направив на адресу Тарутинської районної державної нотаріальної контори заяву кредитора щодо наявності можливих спадкоємців померлої ОСОБА_4 (а.с.28).
19 грудня 2016 року на адресу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління надійшов лист від 13 грудня 2016 року за № 1414/02-14, в якому Тарутинська районна державна нотаріальна контора Одеської області повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття або відмови від спадщини не звертались, заява банку зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ з №892 від 09 грудня 2016 року, спадкова справа заведена за №418/2016 (а.с.29).
05 вересня 2017 року представником ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління повторно звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою, в якій просив повідомити хто із спадкоємців ОСОБА_4 звертався з заявою про відкриття спадщини, чи порушена спадкова справа (а.с.30).
Листом від 14 вересня 2017 року Тарутинська районна державна нотаріальна контора Одеської області на вищезазначену заяву надала відповідь про те, що спадкоємці з заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертались (а.с.31).
У зв`язку з відсутністю спадкоємці АТ «Ощадбанк» було змушене звернутися до Тарутинського районного суду Одеської області з заявою від 20 березня 2019 року про визнання спадщини померлої ОСОБА_4 , що складається з будинку АДРЕСА_1 з надвірними та іншими спорудами відумерлою, провадження по якій було відкрито ухвалою суду від 01 квітня 2019 року (а.с.32).
Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року цивільна справа за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління «Ощадбанк» представником якого є ОСОБА_5 , заінтересована особа: Малоярославецька Друга сільська рада Тарутинського району Одеської області про визнання спадщини відумерлою залишена без розгляду за заявою представника заявника, оскільки в процесі розгляду вищезазначеної справи стало відомо, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 , 1964 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.35).
Ухвала суду від 14 серпня 2019 року набрала законної сили 30 серпня 2019 року.

На адресу спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачем було направлено вимогу кредитора від 08 серпня 2019 року, яка залишилась не виконаною (а.с.36,37,38).

Отже, судом встановлено, що шестимісячний строк пред`явлення вимог до спадкоємців позивачем не пропущено.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

28 лютого 2019 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотарільної контори Одеської області було видано:

на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №248 на 1/3 частку спадкового майна ОСОБА_4 , 1964 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з земельної ділянки площею 7.2486 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0428, яка розташована на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області (а.с.105);

на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №250 на 1/3 частку спадкового майна ОСОБА_4 , 1964 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з земельної ділянки площею 7.2486 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0428, яка розташована на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області (а.с.106).

31 травня 2019 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотарільної контори Одеської області було видано на ім`я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №963 на 1/3 частку спадкового майна ОСОБА_4 , 1964 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з земельної ділянки площею 7.2486 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0428, яка розташована на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області (а.с.107).

Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 успадкували спадщину після смерті боржника ОСОБА_4 , ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, вони є належними відповідачами по зазначеній цивільній справі та мають нести відповідальність перед кредитором.

За змістом частини 1 статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання основного зобов`язання, а вразі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Змістом частин 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Пунктом 4.1. Іпотечного договору від 18 грудня 2007 року передбачено, що у разі невиконання бо неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої, забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.6.1. Іпотечного договору від 18 грудня 2007 року, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений а відповідному рішенні суду, зокрема шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів є такими, що відповідають укладеному іпотечному договору та нормам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині виселення відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд прийшов до наступного.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частина 3ст. 109 ЖК УРСР передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як було встановлено в судовому засіданні, 18 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №1074, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 20000 гривень з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18 грудня 2018 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних на придбання житлового будинку АДРЕСА_1 , який також було передано в іпотеку згідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області Бєлобровим П.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4928.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що вищевказаний житловий будинок, що переданий в іпотеку, придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову в частині виселення відповідачів.

Вирішуючи позовні вимоги про зняття відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, суд приходить до наступного.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Стаття 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" регламентує, що орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Оскільки зазначена норма закону визначає порядок зняття з реєстрації з підстав ухвалення судом рішення про виселення як самостійну норму, в задоволенні вимог про зняття відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстраційного обліку слід відмовити, як такі що заявлені безпідставно.

Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № від 17 квітня 2020 року (а.с.1).

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено частково, однак позовні вимоги не є майновими, суд вважає, що необхідно стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 136, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (вул.. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ) в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна. 17, м. Одеса, 65014, , р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) за кредитним договором № 1074 від 18.12.2007 року у розмір 36 225 гривень 45 копійок з яких: 13 685 гривень 93 копійки - заборгованість по сумі кредиту; 753 гривні 16 копійок - пеня; 18 991 гривня 97 копійок - інфляційні витрати; 2 794 гривні 39 копійок - 3% річних, звернути стягнення на спадкове майно - предмет іпотеки, а саме: будинок з надвірними та іншими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: загальна площа - 46,4 кв.м; житлова площа - 35.5 кв.м; на земельній ділянці розміром 4100 кв.м, яка надана для його обслуговування, розташовані: «А» - житловий будинок збудований з саману, «Б» - сарай, «В» - підвал, «Г» - вбиральня, «Д» - сарай, 1 -2 - надвірні споруди, належного за життя ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бєлобровим П.П., приватним нотаріусом Тарутинського РАЙОННОГО нотаріального округу Одеської області 18.12.2007 року, реєстр № 4923, спадщину якої прийняли: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселити всіх мешканців з жилого будинку АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ) в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, , р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме щодо зняття відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстраційного обліку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.М. Тончева