Справа № 749/1132/19
Номер провадження 2/749/27/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого - судді Шаповал З.О.,

за участю секретаря Якубовського М.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ у порядку загального позовного провадження цивільну справу №749/1132/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить:

збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.05.2015 року та стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 14 470,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.05.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2015 року, на утримання сина ОСОБА_4 . Позивач стверджує, що стягнута судом сума аліментів з відповідача на даний час не забезпечує належне матеріальне забезпечення сина, оскільки він в 2017 році серйозно захворів і йому була встановлена інвалідність. Його діагноз: розсіяний склероз, церебральна форма, ремітуючий перебіг. Розсіяний склероз - складна хронічна хвороба, що вражає зорові нерви, головний та спинний мозок, призводить до серйозних порушень й інвалідності. Син сторін постійно проходить лікування, що підтверджується численними виписками та консультативними висновками. Стверджує, що для контролю за його лікуванням необхідно періодично проходити магнітно-резонансну томографію головного мозку. Постійне лікування сина в стаціонарі, медичні обстеження в різних спеціалістів, проходження МРТ головного мозку, прийом рекомендованих медичних препаратів потребують значних фінансових витрат.

З наведених обставин позивач просить позов в частині збільшення розміру аліментів задовольнити.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача, позивач зазначає, що окрім сплати аліментів відповідач ОСОБА_2 не бере та не бажає брати участі у додаткових витратах на сина, які пов`язані з його навчанням, тоді як їх син ОСОБА_4 з 01.09.2018 року є студентом 2 курсу групи «А», спеціальності «Сестринська справа» Чернігівського базового медичного коледжу Чернігівської обласної ради 1 рівня акредитації. Навчається на денній формі за кошти фізичних та юридичних осіб, строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Навчання платне, вартість навчання за чотири семестри становить 28 940,00 грн, які сплачені позивачем. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний прийняти участь у додаткових витратах пов`язаних з навчанням сина у розмірі половини від понесених нею витрат, тобто у розмірі 14 470,00 грн.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Згідно відзиву на позовну заяву, ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову повністю, мотивуючи тим що він постійно передає позивачу кошти для сина, а твердження позивача про те, що він не цікавиться сином і не піклується про нього не відповідають дійсності. Окрім сина він має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матеріально допомагає своїй одинокій матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розмір сплачених відповідачем аліментів значно перевищує мінімальний розмір аліментів передбачений законодавством. Крім того, ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування. Його часто турбують головні болі і він змушений приймати ліки та проходити обстеження в медичних закладах.

Суд, вислухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зміст позовної заяви та відзиву відповідача, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.12.2014 року було розірвано ( а.с. 17). Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є неповнолітня дитина, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2003 року ( а.с. 12).

Сину сторін встановлена інвалідніднісь, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.06.2019 року. ( а.с. 24). ОСОБА_4 встановлено діагноз: розсіяний склероз, церебральна форма, ремітуючий перебіг, що підтверджується виписками із медичної картки, консультативним заключенням, протоколом обстеження, висновками спеціалістів ( а.с. 26-58).

ОСОБА_4 , навчається в Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради та є студентом 2 курсу групи « А» спеціальності « Сестринська справа». Навчається на денній формі за кошти фізичних та юридичних осіб, строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Навчання платне. Вартість навчання за 1 навчальний семестр становить 6740,00 грн, 2 навчальний семестр становить 7400, 00 грн., 3 навчальний семестр 7400,00 грн., 4, навчальний семестр 7400,00 грн. ( а.с. 58-62)

Позивач сплатила за навчання сина за чотири навчальні семестри, що становить в сумі 28940,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій ( а.с. 63-64).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин і в цій статті вказано приблизний їх перелік. Однак, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Тобто, витрати понесені позивачкою по оплаті навчання в Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання ним освіти і в розумінні ст. 185 є додатковими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що платне навчання сина сторін і є тими особливими обставинами про які йде мова в ст. 185 СК України.

Вирішуючи питання про розмір додаткових витрат які слід стягнути з відповідача суд виходить з вимог ч.1 ст. 182 СК України та вимог ч.2 ст. 185 СК України.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_2 працює на посаді старшого інженера АТ « Оператор газорозподільної системи « Чернігівгаз», загальна сума доходу за період з січня 2019 року по листопад 2019 року без врахування аліментів становить 83180 грн. 28 коп., з січня 2019 року по листопад 2019 року аліментів сплачено 27054 грн. 62 коп. ( а.с. 85).

ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.06.2017 року ( а.с. 84).

До складу сім`ї ОСОБА_2 входять дружина - ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_5 та дочка дружини ОСОБА_8 , 2007 року народження. ( а.с. 86, 83).

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.01.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до повноліття дитини. Назване рішення не набрало законної сили, а тому не може бути доказом у справі.

Перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері ОСОБА_6 обгрунтовано непідтверджене. Документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймають довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання видані згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно копії довідки від 27.01.2020 року № 129, ОСОБА_6 зареєстрована та проживає одна за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою. Має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає в м. Корюківка Чернігівської області. Названа довідка не констатує факту перебування матері на утриманні відповідача.

Щодо протоколу огляду в кабінеті МР - томографії ОСОБА_2 ( а.с. 87,88) слід зазначити, що обстеження не засвідчує знаходження його на диспансерному обліку з приводу серйозних захворювань, тому суд розцінює його стан здоров`я, як задовільний. Крім того, назване обстеження було 20.12.2019 року, тобто після пред`явлення позову та після отримання відповідачем позову та додатків до нього (а.с.72, 1).

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст..89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином враховуючі висновок Верховного Суду в справі (6-1489цс17) та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення додаткових витрат цілком обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується збільшення розміру стягнутих аліментів суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.05.2015 року (єдиний унікальний номер справи 736/670/15-ц ), яке набрало законної сили 09.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з 21 травня 2015 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист 736/670/15-ц від 10.07.2015 року. Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні в Корюківському районному відділі державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції (а.с.22).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повних 16 років.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень.

З наведеного вбачається, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1109 грн.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом стягувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року за результатами розгляду цивільної справи №6-143цс13.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Загальна сума доходу відповідача за період з січня 2019 року по листопад 2019 року без врахування аліментів становить 83180 грн. 28 коп., з січня 2019 року по листопад 2019 року аліментів сплачено 27054 грн. 62 коп. ( а.с. 85), що на місяць становить 2459,51 грн, що значно перевищує мінімальний розмір аліментів на одну дитину.

Виходячи з критеріїв розумності та справедливості зважаючи на те, що аліменти на дитину, мають бути необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, звертаючи увагу на те, що у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд прийшов до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача відповідають критеріям розумності та справедливості.

Щодо посилання позивача на стан здоров`я спільної дитини сторін, як на підставу задоволення вимог в даній частині, суд зазначає, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду в порядку статті ст. 185 СК України.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі 1536,80 грн., так як була звільнена судом від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., за одну вимогу, а решту в сумі 768 грн. 40 коп., слід компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, ЦПК України, п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додаткові витрати на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 14 470 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят) грн.00 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлений 03.02.2020 року.

Суддя З.О.Шаповал