Справа пр. №2-з/756/36/20
У Х В А Л А

31 січня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

30 січня 2020 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 відчужувати або передавати в заставу повністю або частково його частку в статутних фондах ПП "БАСТІОН", ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ", ТОВ "Українські комп`ютерні технології", ТОВ "ВІП ТЕЛ"; заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суб`єктам державної реєстрації прав (включаючи Міністерство юстиції України та іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань") вчиняти реєстраційні дії щодо змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які стосуються зменшення розміру частки ОСОБА_2 в статутному капіталі ПП "БАСТІОН", ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ", ТОВ "Українські комп`ютерні технології", ТОВ "ВІП ТЕЛ".

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Ст. 124 Конституції України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру від 12 лютого 2009 року №138-С/КІ, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 . Також він є власником машиномісця АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу машиномісця від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О., зареєстрованим в реєстрі за №720.

Крім цього, ОСОБА_2 є власником частки у розмірі 50% у статутному капіталі ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ" (код ЄДРПОУ - 39066268), що становить 1000,00 грн; частки у розмірі 50% у статутному капіталі ПП "БАСТІОН" (код ЄДРПОУ - 32903480), що становить 1183500,00 грн; частки у розмірі 34% у статутному капіталі ТОВ "Українські комп`ютерні технології" (код ЄДРПОУ - 30604288), що становить 6970,00 грн; частки у розмірі 10% у статутному капіталі ТОВ "ВІП ТЕЛ" (код ЄДРПОУ - 35691663), що становить 50000,00 грн.

Позивач у своєму позові зазначає, що квартира АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 , вказуючи, що це майно було придбане за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому просить здійснити його поділ.

Також ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що за час шлюбу та спільні кошти подружжям Парасіїв набуто у власність частку у розмірі 50% у статутному капіталі ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ" (код ЄДРПОУ - 39066268), що становить 1000,00 грн; частку у розмірі 50% у статутному капіталі ПП "БАСТІОН" (код ЄДРПОУ - 32903480), що становить 1183500,00 грн; частку у розмірі 34% у статутному капіталі ТОВ "Українські комп`ютерні технології" (код ЄДРПОУ - 30604288), що становить 6970,00 грн; частку у розмірі 10% у статутному капіталі ТОВ "ВІП ТЕЛ" (код ЄДРПОУ - 35691663), що становить 50000,00 грн. Позивач просила суд стягнути з відповідача компенсацію вартості 2/3 частини внеску ОСОБА_2 у статутні капітали ПП "БАСТІОН", ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ", ТОВ "Українські комп`ютерні технології", ТОВ "ВІП ТЕЛ", а також стягнути з ОСОБА_2 компенсацію 2/3 прибутку зазначених юридичних осіб.

Отже, загальна ціна позову ОСОБА_1 становить 2245930,00 грн ((1968200,00 грн + 159225,00 грн + 1000,00 грн + 1183500,00 грн + 6970,00 грн + 50000,00 грн) х 2/3 = 2245930,00 грн (суми прибутків підприємств ПП "БАСТІОН", ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ", ТОВ "Українські комп`ютерні технології", ТОВ "ВІП ТЕЛ", які ОСОБА_1 вважає спільним майном сторін, позивач не наводить, а тому їх не можливо врахувати при визначенні ціни позову).

Вартість квартири АДРЕСА_1 та машиномісця АДРЕСА_2 складає 2127425,00 грн, що приблизно відповідає ціні позову ОСОБА_1 .

Оскільки на сьогодні право власності на квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 зареєстроване за позивачем ОСОБА_2 , останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду.

Ураховуючи предмет та ціну позову, зважаючи на викладне, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 . Вжиття такого заходу забезпечення позову буде співмірним з заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ця ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Андрейчук