Провадження №2/359/539/2020
Справа №359/6413/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім неї, спадщину також прийняв ОСОБА_2 . Незважаючи на це, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину вказаного житлового будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник Вишеньківської сільської ради Бориспільського району направив до суду заяву, згідно якої сільська рада визнає всі без виключення обставини, викладені в позові та погоджується з позовними вимогами в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та у встановленому порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.76).

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я (а.с.8).

За час свого життя, 21 жовтня 2011 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Яременко О.І., зареєстрований в реєстрі за №179, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №99/2017, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлені законом строк та порядок прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с.48, 48 зворот).

Встановлено, що ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується випискою з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.29-31).

За змістом характеристики будинку, господарських будівель та споруд, згідно технічного паспорта житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1957 році (а.с.14-17).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з положенням ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

У відповідності до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1572/02-31 від 25 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Оскільки, ОСОБА_1 не надала оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.13).

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 січня 2020 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський