_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1927/20
Провадження № 2-з/947/312/20
УХВАЛА

05.02.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кирикової О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якій позивач просить суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частину 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 38,7 кв. м., корисною площею 61,6 кв. м., загальною площею 65,5 кв. м., зареєстрованим КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» 23.05.2002р. за номером 272-стр. 40-кн.446пр;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частку будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з будівлі літ. «Б», площею забудови - 11,7 кв. м., будівлі «Ж», господарчої споруди №1, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 8;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0622 га, кадастровий номер №:02:026:0063, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 8;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0286 га, кадастровий номер: :19:004:0032, РНОНМ: 101;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 251 кв.м., житловою площею 2.5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину грошових коштів, що зберігаються в індивідуальних банківських сейфах для зберігання грошових коштів та інших цінностей №713 та № 532, у філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Одесі, згідно договорів № від 26.04.2018 року та № від 27.12.2016 р.;

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль легковий «Хюндай Санта Фе», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , залишивши в особистій приватній власності ОСОБА_3 автомобіль легковий «Вольво ХС 60», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.02.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначення дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Разом із пред`явленим позовом до суду, представником позивача надано до суду клопотання про витребування доказів, в якому представник просить суд витребувати:

- у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірини Миколаївни засвідчену копію нотаріальної справи щодо укладеного договору купівлі-продажу від 29.04.2002 року стосовно трьох кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 38,7 кв. м., корисною площею 61,6 кв. м., загальною площею 65,5 кв.м, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №3397;

- у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марії Олексіївни засвідчену копію нотаріальної справи щодо укладеного договору купівлі-продажу від 13.08.2018 року стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0286 га, кадастровий номер: :19:004:0032, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1075;

- у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марії Олексіївни засвідчену копію нотаріальної справи щодо укладеного договору купівлі-продажу від 13.08.2018 року стосовно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 251 кв.м., житловою площею 72.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1072;

- у приватного нотаріусу Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко Валерії Марківни засвідчену копію нотаріальної справи щодо укладеного договору купівлі-продажу від 27.04.2013 року стосовно земельної ділянки, площею 0,0622 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 9-Г, кадастровий номер: :02:026:0063, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 8, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1419;

- у приватного нотаріусу Іллічівського міського нотаріального округу - Шевченко Валерії Марківни засвідчену копію нотаріальної справи щодо укладеного договору купівлі-продажу 27.04.2013 року стосовно будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 8, розташований на земельній ділянці, площею 0,0622 га, кадастровий номер №:02:026:0063, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1414;

- зобов`язати філію Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Одесі скласти описи наявних предметів та майна (у тому числі грошей і інших коштовностей), що зберігаються в індивідуальних банківських сейфах для зберігання грошових коштів та інших цінностей №713 та № 532, у філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Одесі у присутності позивача та відповідача, згідно договорів № від 26.04.2018 року та № від 27.12.2016 р. та надати ці описи до Київського районного суду м. Одеси.

В обґрунтування вказаного клопотання представник позивача посилається на те, що зазначені докази за необхідні для підтвердження посилань позивача викладених в мотивування заявлених вимог, а також будуть сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч.1-4 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що зазначене клопотання про витребування доказів, подане позивачем у строки встановлені ст.83 ЦПК України, а відтак підлягає невідкладному розгляду справи в судовому засіданні без повідомлення сторін по справі, з урахуванням порядку розгляду клопотання визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження по справі.

Однак, до клопотання позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що у представника позивача є труднощі в самостійному отриманні заявлених до витребування доказів, та взагалі доказів, що представник здійснював дії для отримання таких доказів, у зв`язку з чим, клопотання представника позивача не відповідає вимогам встановлених ст. 84 ЦПК України.

Одночасно судом враховується, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду. В той же час згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права.

У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), " Ганс-Адам II проти Німеччини" (п. 45).

На підставі викладеного, суд вважає клопотання представника позивача про витребування доказів, необґрунтованим належними доказами, а відтак підлягаючим залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий Калініченко Л. В.