З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Провадження № 2/521/1513/20
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Погрібна Н.М.,
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, -
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, за якими просить суд зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) встановити на земельній ділянці по АДРЕСА_1 паркан у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2014 р., а саме по координатам точок: 1-2-3-4-11-10-9-8-7а-7-5-6-1 площею 34,1 кв. м.; 12-14-15-16-17-13-12 площею 88,4 кв. м., та стягнути судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за договором дарування від 11.09.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Шевиріною А.О., ОСОБА_1 прийняла в дар 73/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. "А", житловою площею 40,3 кв. м., та надвірних споруд: "Б" - літня кухня з льохом; "Е" - сарай; І, ІІ - вимощення, 1-6 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 600,0 кв. м. Право власності на вказану частку житлового будинку зареєстровано у встановленому законом поряду.
27/100 частин житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2002 р.
27/100 частин житлового будинку складається з: 2-1 коридор площею 2,2 кв. м.; 2-2 санвузол площею 5,0 кв. м.; 2-3 кухня площею 8,1 кв. м..; 2-4 коридор площею 8,7 кв. м. загальною площею 24,0 кв. м., підсобною площею 24,0 кв. м.
Право власності сторін на вказане домоволодіння зареєстровано у передбаченому законом порядку. Сторони по справі є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з визначенням часток кожного співвласника, тобто на праві спільної часткової власності. Спір про користування належних кожному часток житлового будинку у сторін відсутній.
Рішенням Малиновського районного суду від 19.11.2010 року зобов`язано ОСОБА_3 знести самочинно влаштований паркан та прибудову. Актами державної виконавчої служби Малиновського району від 06.12.2012 р. та 07.12.2012 р. рішення суду виконано - знесено самовільно зведену прибудову та паркан.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2014 року по цивільній справі № 521/15280/13-ц встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 592,0 кв. м. визначеною координатами точок: 29,20,19,18,17,13,9,8,7-а,6,1 за адресою АДРЕСА_1 , згідно якому ОСОБА_1 виділено у користування:

придомову земельну ділянку площею 69,7 кв. м., що визначена точками: 20-21-25-26-27-28-3-2-1-29-20, придомову земельну ділянку площею 259,0 кв. м., що визначена точками: 20-19-18-17-16-15-14-12-24-23-22-21-20;

водопровідний колодязь загального користування площею 0,3 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні;

придомову земельну ділянку площею 7,8 кв. м., що визначена точками: 9-10-13-12-24 залишено у спільному користуванні.

У користуванні відповідача залишилася земельна ділянка, яка складається з двох частин та визначена точками:

1-2-3-4-11-10-9-8-7а-7-5-6-1 площею 34,1 кв. м.;

12-14-15-16-17-13-12 площею 88,4 кв. м.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з питанням про добровільне виконання вищевказаного рішення суду по встановленню паркану відповідно до вищезазначеного рішення суду, однак відповідач ігнорує добровільно виконувати рішення суду по встановленню паркану у відповідності до вказаних координат точок, які визначені рішенням суду та належать у відповідності до часток домоволодіння сторін. Самостійно здійснити встановлення паркану по відповідним координатам точок не надається за можливе, оскільки необхідно здійснити демонтаж старого паркану, який належить відповідачу, демонтаж необхідно здійснити як по фасадній частині земельної ділянки так і по межі земельної ділянки, та встановити необхідні точки виносу меж земельної ділянки.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 27 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Ухвалою судді від 28 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31 березня 2020 року за клопотанням позивача у справі призначено спеціаліста: інженера-геодезиста ОСОБА_4 для надання технічної допомоги зі складання схеми та плану по закріпленню межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2014 р., яке обґрунтовано на підставі висновку будівельно-технічної експертизи № 021/13 від 25.12.2013 р., виконаного судовим експертом ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 15.06.2020 р. за клопотанням позивача у справі залучено Головне управління Національної поліції в Одеській області для забезпечення правопорядку та можливості спеціалісту: інженеру-геодезисту ОСОБА_4 безперешкодно надати технічну допомогу зі складання схеми та плану по закріпленню межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод та надати доступ спеціалісту: інженеру- геодезисту ОСОБА_4 у складанні схеми та плану по закріпленню межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року.

Ухвалою суду від 03.11.2020 р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті за участю сторін.

В розгляді справи по суті оголошувались перерви для повторного виклику відповідача. Після оголошення на території України карантинних заходів, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 , повідомлена належним чином, в призначене судове засідання не з`явилась.

Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності житловий будинок по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 за договором дарування від 11.09.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Шевиріною А.О., належить 73/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. "А", житловою площею 40,3 кв. м., та надвірних споруд: "Б" - літня кухня з льохом; "Е" - сарай; І, ІІ - вимощення, 1-6 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв. м.

27/100 частин житлового будинку належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2002 р.

Спір про користування належних кожному часток житлового будинку у сторін відсутній.

Рішенням Малиновського районного суду від 19.11.2010 року зобов`язано ОСОБА_3 знести самочинно влаштований паркан та прибудову. Актами державної виконавчої служби Малиновського району від 06.12.2012р. та 07.12.2012 р. рішення суду виконано - знесено самовільно зведену прибудову та паркан.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2014 року по цивільній справі № 521/15280/13-ц встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 592,0 кв. м. визначеною координатами точок: 29,20,19,18,17,13,9,8,7-а,6,1 за адресою АДРЕСА_1 , згідно якому ОСОБА_1 виділено у користування:

придомову земельну ділянку площею 69,7 кв. м., що визначена точками: 20-21-25-26-27-28-3-2-1-29-20, придомову земельну ділянку площею 259,0 кв. м., що визначена точками: 20-19-18-17-16-15-14-12-24-23-22-21-20;

водопровідний колодязь загального користування площею 0,3 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні;

придомову земельну ділянку площею 7,8 кв.м., що визначена точками: 9-10-13-12-24 залишено у спільному користуванні.

У користування відповідача виділено земельну ділянку, яка складається з двох частин та визначена точками:

1-2-3-4-11-10-9-8-7а-7-5-6-1 площею 34,1 кв.м.;

12-14-15-16-17-13-12 площею 88,4 кв.м.

Відповідач відмовляється добровільно виконати рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року щодо встановлення паркану по відповідним координатам точок.

З оглянутого у судовому засіданні Технічного звіту по виносу та закріпленню (на місцевості) меж земельних ділянок (діл. 1 і діл 2) гр. ОСОБА_1 згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2014 року, яке обґрунтовано на підставі висновку будівельно- технічної експертизи № 021/13 від 25.12.2013 р., виконаного судовим експертом ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , наданого позивачем в якості доказу, вбачається, що між співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 відбуваються суперечки з приводу не виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року.

Отже, підставою звернення до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії є не виконання відповідачем рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

При вирішені спору судом враховується, що відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Частиною 2 вказаного Кодексу передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання і право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способом, що встановлений законом або договором (ст. ст. 15, 16 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема, у разі, коли обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішені спору судом враховується, що відповідно до частини другої ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, регулюється нормами 358 ЦК України, вимогами Земельного кодексу України і роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» зі змінами і доповненнями.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є порушення прав інших осіб, тягне за собою відповідальність по виконанню та зобов`язанню вчинити певні дії, зокрема спрямовані на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року.

Таким чином, позивачем доведена протиправність дій відповідача ОСОБА_3 щодо ухилення від виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року.

Інших доказів про розмір завданої матеріальної шкоди з боку позивачів суду не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також враховуючи доведеність вини ОСОБА_3 в ухиленні добровільно виконати рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року, суд з урахуванням принципів виваженості, розумності та справедливості, вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи: 768,40 грн. судовий збір; за надання правничої допомоги - 6000,00 грн.; за проведення комплексних кадастрових робіт по виносу і закріпленню в натурі межі поділу земельної ділянки у розмірі - 3000,00 грн., всього - 9768,40 грн.

Позивач документально підтвердила розмір судових витрат.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у не виконанні рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 28 квітня 2014 року, не заявляла та не надала доказів стосовно добровільного виконання вищевказаного рішення суду, з приводу чого і відбувалися між сторонами суперечки.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з: сплатою судового збору у розмірі - 768,40 грн.; за проведення комплексних кадастрових робіт по виносу і закріпленню в натурі межі поділу земельної ділянки у розмірі - 3000,00 грн., надання правничої допомоги у розмірі 6000,0 грн., всього - 9768,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.12, 81, 141, 263, 268, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) встановити на земельній ділянці по АДРЕСА_1 паркан у відповідності до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2014 р., по координатам точок: 1-2-3-4-11-10-9-8-7а-7-5-6-1 площею 34,1 кв. м.; 12-14-15-16-17-13-12 площею 88,4 кв. м., відповідно до Акту виносу, закріплення і передачі меж земельної ділянки від 09.09.2020 р., Технічного Звіту проведеного ФОП ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі - 768,40 грн., за надання правничої допомоги 6000,00 грн., за проведення за проведення комплексних кадастрових робіт по виносу і закріпленню в натурі межі поділу земельної ділянки у розмірі - 3000,00 грн., всього 9768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 23 грудня 2020 р.

Головуючий

СУДДЯ Гуревський В.К.