Справа № 755/8893/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника відповідача 1 ОСОБА_1 ,

представника відповідача 2 Ляхової Я.Ю.,

представника 3-ої особи Мацієвської О.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-я особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-я особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання права користування житловим приміщенням в якому просила визнати за ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що в 2018 році позивач вселилась у вище зазначену квартиру. 11 червня 2020 року позивач подала документи на реєстрацію місця проживання до спірної квартири, однак останній було відмовлено з посиланням на відсутність всіх необхідних документів про право користування позивача квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, ордера на неї, або рішення суду. Оскільки у її чоловіка ОСОБА_3 не має інших документів на спірну квартиру, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання права користування даною квартирою та в подальшому зареєструвати своє місце проживання.

15 вересня 2020 року представником відповідача Дніпровської РДА було подано відзив на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову з підстав того, що ОСОБА_3 не є наймачем квартири та позивач ОСОБА_2 має встановлене законом зареєстроване місце проживання в Полтавській області.

Відповідач -1 ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача Дніпровської РДА в судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засідання позовні вимоги не підтримала та просила відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення вказаних недоліків.

13 липня 2020 року позивач подала заяву про усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 30 червня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання.

Протокольною ухвалою від 13 жовтня 2020 року залучено в якості третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача-1, пояснення представника відповідача-2, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, спірна квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_4 як службова житлова площа, що підтверджується копією архівного витягу із рішення виконавчого комітету Дарницької районної ради народних депутатів від 25.01.1982 року № 67 (а.с.57).

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 35 від 26.01.2016 року квартира АДРЕСА_1 перезатверджена як службова квартира (а.с.59).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смертю (а.с.27 зворот).

Встановлено, що на день розгляду справи в спірній квартирі зареєстрована одна особа - ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи та копією відповіді на запит від 21.09.2018 року.(а.с.30, 40).

12.09.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб (а.с.9).

Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що вона, будучи в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , вселилась та постійно проживає в спірній квартирі як член сім`ї наймача ОСОБА_3 11.06.2020 року вона звернулась з заявою про реєстрацію за місцем проживання, але їй було відмовлено. На підтвердження того, факту, що відповідач ОСОБА_3 є наймачем спірної квартири позивачем надано копію договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Даючи оцінку даному договору суд виходить з наступного. По-перше, даний договір не може слугувати доказом того, що ОСОБА_3 наймачем спірної квартири, оскільки, як з`ясовано в судовому засіданні відсутнє розпорядження державної адміністрації про визнання ОСОБА_3 наймачем квартири після померлої матері. По-друге, даний договір підписаний лише з боку ОСОБА_3 , інша сторона, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» даний договір не підписала, а тому договір є неукладеним.

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2020 року до відділу з питань реєстрац3ії місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА ОСОБА_2 звернулась одночасно з двома з заявами про зняття з реєстрації місяця проживання та про реєстрацію місця проживання. Згідно даних, які містяться в даних заявах ОСОБА_2 було відмовлено в знятті з реєстрації та реєстрації місяця проживання, оскільки надано не повний пакет документів для реєстрації місця проживання (а.с.38,39).

Позивач не довела законності підстав проживання у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Таке право реалізується в порядку визначеному законодавством.

Відповідно до ст.64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в ч.2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з положеннями ст.65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним житлове приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в житлове приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування житловим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщенням.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування житловим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Вирішуючи спори про право користування житловим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий установлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування житловим приміщенням. Указана правова позиція викладена в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85 №2 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 25.05.98 №15).

При цьому, як роз`яснив Пленум ВСУ в п.15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1.11.96 №9, наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування житловим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Встановлено, що ОСОБА_2 в спірній квартирі за АДРЕСА_1 не зареєстрована. Відповідач ОСОБА_3 не є наймачем спірної квартири.

За даними паспорта, ОСОБА_2 з 13.11.1996 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_4

За таких обставин висновки позивач вселилася в спірну квартиру без дотриманням правил, передбачених нормами стст. 65, 64 ЖК. Крім цього, позивач зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи та визначивши відповідно до них правовідносини, суд приходить до переконливого висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-я особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання права користування житловим приміщенням задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, ст.47 Конституції України, ст. 64, 65 Житлового кодексу УРСР, керуючись ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-я особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, , адреса місцезнаходження: місто Київ, бульвар Праці, 1/1;

3-тя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Челябінська, 9-г.

Суддя Н.О. Яровенко