Справа № 524/325/20
Провадження № 2-з/524/73/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., представника заявника ОСОБА_1 , представників відповідачів Лореша Д.М., Пшеничного О.Л, розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із заявою про забезпечення позову про розподіл спільного майна подружжя, шляхом зобов`язання старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шишко Л.А. закрити доступ в приміщення стоматологічної клініки-аптеки по АДРЕСА_1 , описавши обладнання та опечатавши приміщення до розгляду справи по суті.

На обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука було задоволено його заяву та накладено арешт на приміщення стоматологічної клініки-аптеки по АДРЕСА_1 . Відповідачі по справі, не дивлячись на накладений судом арешт, порушують його права шляхом знищення професійного обладнання та приміщення. Здійснити дії щодо опису приміщення державний виконавець не має можливості, оскільки в ухвалі суду визначено спосіб забезпечення позову «арешт».

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити з посиланням на п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Представники відповідачів по справі адвокати Лореш Д.М. та Пшеничний О.Л. проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечували. Вказали, що на даний час відсутнє судове рішення про арешт обладнання, а тому його опис є неможливим. Звертали увагу на те, що блокування доступу до приміщення може призвести до великих збитків, оскільки в підвалі приміщення є проблеми з каналізацією.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, встановив наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставами для забезпечення позову є те, що невжиття судом заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Тобто дії суду із забезпечення позову обрання та застосування відповідних заходів забезпечення позову, спрямовуються на забезпечення можливості в подальшому реально виконати рішення суду та захистити права особи, яка звернулась до суду за захистом.

Під час розгляду справи № 760/22785/18-ц(провадження № 61-1817св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: «Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). … Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.»

Судом було встановлено, що в провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Суд приймає до уваги те, що 10.04.2020 ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив суд визнати за ним право і передати у власність стоматологічне обладнання.

Разом з тим, відомостей про прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог заявником надано не було та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень така ухвала суду, як окремий процесуальний документ, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, відсутня. Отже, на думку суду, заявником та його представником не було доведено відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

При вирішенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, крім іншого, суд враховує те, що положення ЗУ «Про виконавче провадження» передбачають можливість винесення державним виконавцем постанов про опис та арешт майна. Разом із тим, на думку суду, вказані положення застосовуються на стадії виконання рішення суду по справі.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України в редакції, яка діє на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову, позов може бути забезпечений іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В своїй заяві про забезпечення позову заявником не було наведено положення закону, який би передбачав такий захід забезпечення позову, як «опис майна», що давало б суду підстави для застосування положень п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Отже, суд наголошує на тому, що проведення опису майна не передбачено ЦПК України, як захід забезпечення позову.

Відтак, враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.08.2020

Суддя Д.Д.Андрієць