Справа № 474/1175/19
Провадження № 2/474/304/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01.02.20 року смт.Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Фаісй В.В. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із наданим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, мотивоване тим, що позивач перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір, оскільки його річний дохід становить 7200,36 коп (стипендія).

Законом України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору, наведено перелік пільг, які надаються державою щодо сплати судового збору окремим категоріям позивачів та передбачено можливість відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або взагалі звільнення від сплати.

Відповідно до частини 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьої цієї статті визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частинами 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони.

Виходячи із зазначених норм, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Позивачем зазначено, що він перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, отримує лише стипендію, як студент ДНЗ «Первомайський промисловий ліцей», розмір якої за перше півріччя 2018р. склав 7200,36 грн. Однак отримання позивачем стипендії у 2018році за місцем навчання у ДНЗ «Первомайський промисловий ліцей», який він закінчив у червні 2018року, само по собі не може свідчити про скрутний майновий стан позивача станом на день звернення з позовом до суду у грудні 2019року, оскільки ним не надано інших доказів на підтвердження того, що його майновий стан на день звернення до суду перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, або навіть в частині.

З урахуванням зазначеного в задоволенні клопотання слід відмовити.

Таким чином, всупереч ч. 4 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 статті 177 ЦПК України до п озивачем судовий збір не сплачено, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі до позовної заяви не надано.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Вимогами п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, визначено, що позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до вимог п.п.2, 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Однак ціна позову у ньому не визначена, оцінка вартості земельної ділянки відсутня.

Виходячи зі ставок судового збору, визначених у ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, положень п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України судовий збір за даним позовом має бути сплачений у розмірі 1 % від вартості земельної ділянки станом на день звернення до суду, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповіднодо вимог п.5 ч.3 ст.175ЦПК України, позовна заява повинна також містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 5,22 га, тоді як державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частку земельної ділянки площею 5,22 га.

Не містить позовна заява посилання на докази втрати оригіналу державного акту (оголошення в пресі, тощо).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідачами у справах спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В свою чергу відповідачем по справі заявлено ОСОБА_2 , при цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що окрім позивача спадкоємцями спадкового майна є його рідні брати та сестри, в т.ч. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач не залучає їх до участі у справі, обґрунтування цьому в позові не наводить.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивачем надані копії документів, належним чином не завірені.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення позивача від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити позивачу, що у разі виконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде визнана неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.В.Фасій