Дата документу 16.01.2020
Справа № 320/6382/19
Провадження № 2/937/366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

за участю секретаря Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права забудовника на будівлю в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права забудовника на будівлю в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ухвалою суду було визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Право власності на спадкове майно позивач зареєструвала в органах державної реєстрації. Проте в спадковому будинку спадкодавцями було самочинно побудовано прибудову б8-1 розміром 2,77х3,60 та самочинно проведено перепланування у квартирі з приєднанням житлової кімнати квартири 9 до квартири АДРЕСА_2 . До теперішнього часу позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вищевказане спадкове нерухоме майно, оскільки спадкодавці за своє життя не вжили всіх необхідних дій спрямованих на оформлення права власності на спадкове майно. Спір, який виник врегулювати в позасудовому порядку неможливо, тому для захисту своїх прав позивач змушена звернутися до суду.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сивової Я.В. до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Сапа К.В. у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом було визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 а.с.13/.

Право власності на спадкове майно позивач ОСОБА_1 зареєструвала в органах державної реєстрації, що підтверджується доданою до позову копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності від 05.07.2017/а.с.14/.

В процесі підготовки технічної документації на спадкове нерухоме майно позивачем ОСОБА_1 було з`ясовано, що в спадковому будинку в АДРЕСА_3 спадкодавцями було самочинно побудовано прибудову б8-1 розміром 2,77х3,60 та самочинно проведено перепланування у квартирі з приєднанням житлової кімнати квартири 9 до квартири 8.

Згідно доданої до позову копії Акта № 126 від 26.12.2015 зареєстровано загальна площа складає 52,8 кв. 8, житлова площа 33,0 кв.м, кімнат 3, а фактично загальна площа спадкового будинку становить 67,2 кв.м, житлова 45,3 кв.м., кімнат 4/а.с.19/.

До теперішнього часу позивач ОСОБА_1 не може в повній мірі реалізувати своє право на вищевказане спадкове нерухоме майно, оскільки спадкодавці за своє життя не вжили всіх необхідних дій спрямованих на оформлення права власності на спадкове майно.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Згідно роз`яснень пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв`язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Відповідно до п 1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, який діяв на момент спорудження житлового будинку, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації - з моменту його державної реєстрації.

До закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого об`єкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав.

За ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Тому права і обов`язки спадкодавця як забудовника незавершеного будівництва є майновими і включаються до майна в розумінні ч.1 ст.190 ЦК України.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини.

Крім цього, з роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних викладених у листі №24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Визнання права власності в порядку спадкування на самочинно побудовані будівлі та інші житлові споруди відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати за спадкоємцем, тобто позивачем, майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, вищевказані господарсько-побутові будівлі не прийнято до експлуатації та не здійснено їхньої державної реєстрації, будівлі не належить до самочинного будівництва, оскільки їхнє будівництво здійснювалося згідно із законом, тому до завершення будівництва до спадкоємців переходять права і обов`язки забудовника (будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав.), які входять до складу спадщини, підставою для відмови позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність реєстрації права власності на господарсько-побутові будівлі та споруди за спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 є цілком законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 81, 258-259, 263-265, 315, 319, 328, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 190, 331, 1216-1218, 1220, 1222, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права забудовника на будівлю в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право забудовника в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на прибудову б8-1 розміром 2,77х3,60 за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі з правом пред`явити для прийняття в експлуатацію завершене будівництво вказаної будівлі від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з правом реєстрації права власності на вказану будівлю та перепланування у квартирі з приєднанням житлової кімнати квартири АДРЕСА_5 до квартири АДРЕСА_1 згідно технічної документації.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 21 серпня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, адреса: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Грушевського, буд 5

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ