ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/2543/18

провадження № 22-ц/4809/115/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Ніколаєва М.В. від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку та виплатити грошову компенсацію,-

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив визнати незаконним рішення Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2018 року, оформлене протоколом № 2 щодо перенесення дати постановки на квартирному обліку з 23 грудня 1993 року на 22 квітня 2010 року; зобов`язати Житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 та військову частину Національної гвардії України поновити його у складі родини 3 особи в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23 грудня 1993 року; зобов`язати відповідачів на підставі заяви від 18 вересня 2017 року на отримання грошової компенсації замість належної житлової площі та нотаріальної згоди членів родини надати грошову компенсацію замість належної житлової площі.

Позов мотивовано тим, що у період з 18 січня 1993 року по 16 жовтня 2004 року він проходив військове службу у військовій частині НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України. Під час проходження військової служби, 01 листопада 1993 року ним був поданий рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про постановку на облік для одержання житлової площі (поліпшення житлових умов) у складі сім`ї в кількості двох осіб.

23 грудня 1993 року на засіданні Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення, оформлене протоколом № 10, у відповідності до якого військовослужбовець ст. лейтенант ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 зі складом родини 1 особа та був включений в список черговиків на загальних підставах.

08 лютого 2018 року на засіданні Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення, оформлене протоколом № 2, у відповідності на підставі п.17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень», перенесено дату постановки його на квартирний облік у складі родини 3 особи з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23 грудня 1993 року на 22 квітня 2010 року.

Вважає дане рішення незаконним, оскільки протягом 2017 року до відповідальності за вчинення систематичних порушень, встановлених ч.1 ст. 44 ЖК України, не притягувався. Свої житлові умови шляхом проведення обміну займаного жилого приміщення за правилами, встановленими у ст. 79 цього ж Кодексу, не погіршував, займані ним разом із членами його родини житлові приміщення у гуртожитку військової частини НОМЕР_1 не псував та не руйнував, у приватній власності він та члени його родини житла не мають, а також під час перебування на квартирному обліку відчуження придатного і достатнього за розміром будинку чи квартири не здійснював, що вказує на відсутність самого факту штучного погіршення ним житлових умов. Також вказав, що внаслідок прийняття житлово-побутовою комісією незаконного рішення про перенесення дати постановки на квартирний облік позбавила його разом із членами рожини права на забезпечення житлом згідно з чергою, яка визначається часом узяття на квартирний облік.

Разом з тим, зазначив, що 18 вересня 2017 року він подав командиру військової частини НОМЕР_1 заяву на виплату грошової компенсації замість належної йому житлової площі. Його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 надали командиру військової частини НОМЕР_1 нотаріально посвідчені згоди від 20.09.2017 року на отримання грошової компенсації замість належної житлової площі. До заяви та нотаріально посвідченої згоди членів сім`ї були подані усі необхідні документи згідно з переліком, встановленим п. 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Однак, рішення Житло-побутовою комісією військової частини НОМЕР_1 з даного питання прийнято не було.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2019 року закрито провадження у справі в частині заявлених вимог до Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано незаконним рішення Житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2018 року, оформлене протоколом № 2 щодо перенесення дати постановки на квартирному обліку капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи з 23 грудня 1993 року на 22 квітня 2010 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23 грудня 1993 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, вказує, що перенесення дати зарахування на квартирний облік було здійснено у зв`язку з тим, що позивач порушив вимоги п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української Республіканської ради професійних спілок від 11.12.19844 № 470 (далі - Правила № 470), так як спочатку реально поліпшив житлові умови, зареєструвавшись за адресою: АДРЕСА_1 (жила площа 37 кв.м, зареєстрована 1 особа), а у подальшому штучно погіршив житлові умови, змінивши 22.04.2005 року місце реєстрації на АДРЕСА_2 (жила площа 11 кв.м, зареєстровано 1 особа). Тобто з моменту поліпшення житлових умов Позивач перестав вважатись особою, котра потребує поліпшення житлових умов та почав перебувати на квартирному обліку незаконно. При цьому, потрібно зазначити, що нова дата перенесення постановки на облік (22.04.2010) пов`язана з неможливістю перебування на квартирному обліку протягом 5 років з моменту штучного погіршення житлових умов, тобто з 22.04.2005 (п. 17 Правил № 470). При цьому вказує, що квартира АДРЕСА_3 , не відноситься до державного або громадського житлового фонду чи будинків житлово-будівельних кооперативів, а також вважає, що договір саме найму жилого приміщення позивач взагалі не укладав.
Зазначає, що у ст. 34 Житлового кодексу Української PCP та п. 13 Правил № 470 наведений вичерпний перелік осіб, котрі вважаються такими, що потребують поліпшення житлових умов. Серед даного переліку відсутнє будь-яке посилання на те, що особами, котрі потребують поліпшення житлових умов, є особи, котрі не володіють нерухомістю на праві приватної власності.
Позивач з 01.11.1999 року проживав у квартирі АДРЕСА_3 (на одну особу 12,33 кв.м з розрахунку дружини та сина), разом з дружиною та сином. відповідно до ст.. 47 Житлового кодексу Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Згідно зі ст. 48 Житлового кодексу Української PCP жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до рішення виконкому Кіровоградської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 29.12.1984 № 626 норма середньої забезпеченості житловою площею в населених пунктах Кіровоградської області становить 7,8 кв.м. Вважає, що позивач, маючи можливість користуватись зазначеною квартирою, 01.11.1999 року втратив право вважатись особою, що потребує поліпшення житлових умов.
Крім того, згідно п. 14 Правил № 470 особами, що потребують поліпшення житлових умов дійсно є учасники бойових дій. Але при цьому ці учасники бойових дій повинні проживати у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах. Позивач у таких квартирах не проживав, а тому не має статусу особи, котра потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з тим, що він є учасником бойових дій (п. 14 Правил № 470).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що у період з 18 січня 1993 року по 16 жовтня 2004 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та був звільнений з військової служби за станом здоров`я у запас Збройних сил України згідно з наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 11 жовтня 2004 року № 87 о/с /а.с.11/.
01.11.1993 року ОСОБА_1 було подано командиру військової частини рапорт про постановку його квартирний облік /а.с.7/.
Згідно витягу з протоколу № 10 засідання житлово-побутової комісії військової частини від 23 грудня 1993 року, на засіданні комісії було вирішено зарахувати на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця - старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який проживає в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 , включено в список черговиків зі складом родини 1 особа на загальних підставах /а.с.9/.
Рішенням комісії, яке внесене до протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 року, відповідно ст.17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.) перенесено дату постановки на квартирний облік капітану запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи, з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року /а.с.32/.
Рішення мотивоване тим, що позивач в період перебування на квартирному обліку порушив п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.), так як штучно погіршив житлові умови шляхом проведення обміну а саме, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 (жила площа 37 кв.м, зареєстрована 1 особа), 22.04.2005 року змінив місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ( жила площа 11 кв.м, зареєстрована 1 особа).
Згідно ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР та п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.) громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР) (5464-10 ), не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
З 01.11.1999 року позивач проживав за договором піднайму у квартирі свого батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.10.1999 року, копією довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 15.11.2002 року, копією договору піднайму житла /а.с. 45, 46,139/.
Згідно з ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 168 ЖК України жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї.
З 22.04.2005 року по 2015 рік позивач був зареєстрований у кімнаті гуртожитку Олександрійського училища культури за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями довідок (виписок з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданих Олександрійським училищем культури від 29.04.2005 року № 52, від 04.10.2006 року № 248, 09.11.2007 року № 200, 15.12.2008 року № 248, 22.10.2009 року № 143, 23.07.2012 року № 234, 05.02.2015 року № 72 /а.с. 50, 64, 65, 67,69,72,73/.
З 13.04.2015 року дружина позивача ОСОБА_2 , 1972 р.н., та син ОСОБА_3 , 1995 р.н., зареєстрували своє місце проживання в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копіями довідок (виписок з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданих військовою частиною НОМЕР_1 від 13.04.2005 року № 294, 05.10.2006 року № 424, 07.11.2007 року № 537, 22.12.2008 року № 648, 23.10.2009 року № 713, 16.07.2012 року № 86, 26.03.2015 року № 515 /а.с. 48, 63, 66, 68, 70,71/.
З грудня 2015 року по теперішній час позивач разом із членами своєї родини дружина - ОСОБА_2 ,1972 р.н., син - ОСОБА_3 , 1995 р.н., проживають і постійно зареєстровані в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками про місце реєстрації і склад сім`ї, виданих Військовою частиною НОМЕР_1 від 24.12.2015 року № 729, 16.12.2016 року № 203, 27.09.2017 року № 343 /а.с.75,70,24/.
Відповідно до архівної довідки КП «ОМБТІ» № 170 від 21.09.2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не приймали участі у приватизації по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 /а.с.19/.
Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 97443531 від 15.09.2017 року, № 97998968 від 21.09.2017 року, № 98000686 від 21.09.2017 року за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно не зареєстровано /а.с. 21-23/.
Суд першої інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач та члени його сім`ї були власниками нерухомого майна та вважає, що погіршення житлових умов з боку позивача не відбулося.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент зарахування позивача на квартирний облік, встановлено, що військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).
За загальним правилом, визначеним статтями 36, 37 ЖК Української РСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлюваних Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання (частина перша статті 36).
Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію (частина перша статті 37).
Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок регулюється житловим законодавством і Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, введеним в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 з наступними змінами (далі - Положення № 220).
Згідно з пунктом 34 Положення № 220 всі питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби.
При цьому датою постановки на квартирний облік вважається день, коли буде прийняте рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.
Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром останньої, і перебувають на цьому обліку до одержання жилого приміщення за винятком випадків: поліпшення житлових умов, завдяки якому відпала необхідність у наданні іншого жилого приміщення; переведення до нового місця служби; засудження (крім умовного) до позбавлення волі на строк понад шість місяців; подання таких, що не відповідають дійсності, відомостей, які стали підставою для взяття на облік, або вчинення командуванням неправомірних дій при вирішенні цього питання (пункти 11, 13).
Положенням № 220 передбачено (відповідна норма збереглася і в Положенні про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, введеному в дію наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 № 20, чинному на момент звільнення позивача у запас), що військовослужбовці та члени їх сімей мають право до одержання жилого приміщення прописатися за адресою військової частини, а також, що на кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, довідка про те, чи перебуваються члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих комітетах місцевих Рад) (пункт 12).
Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Як убачається з витягу з протоколу № 2 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 8 лютого 2018 року № 2, відповідно ст.17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.) перенесено дату постановки на квартирний облік капітану запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи, з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року.
При цьому, раніше ухвалене рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 24 березня 1995 року про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік не скасовано.
Згідно з пунктами 11, 17 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини, тобто, як було правильно встановлено місцевим судом, саме з 23 грудня 1993 року має визначатись черговість надання жилого приміщення позивачу - за часом прийняття на облік (внесення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень).
Відповідно до пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (далі - Інструкція), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Підстави та порядок зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, визначені, зокрема в пункті 2.18 Інструкції, в якому зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Також зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.
Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.
Будь-які належні і допустимі докази того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій в/ч НОМЕР_1 при прийнятті рішення щодо перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача та членів його сім`ї, а оскаржувані дії відповідача призвели до порушення рівності у черговості забезпечення житлом військовослужбовців.
Аналогічні висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 359/6809/17, провадження № 61-10533св18; від 20 березня 2019 року у справі № 760/750/16-ц, провадження № 61-10380св18.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до переоцінки доказів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.01.2020 року.

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський О.І. Чельник