Справа № 758/1344/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 листопада 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000,0 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Позов мотивований тим, що відповідач є матір`ю їх спільної дитини, що проживає разом з позивачем, в добровільному порядку свого батьківського обов`язку з матеріального забезпечення та утримання дитини не здійснює, не сплачує на лікування дитини, при цьому донька має інвалідність. Відповідач фізично здорова, має задовільний матеріальний стан, на її утриманні інших осіб не перебуває, працездатний, тому вважає, що вона має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання їх спільної дитини.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.03.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До початку судового засідання позивач подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ньому, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. В зв`язку з чим, на підставі ст.ст.223 ч.4, 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 02.11.2012 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Подільським РВ ДРАЦС у м.Києві (актовий запис № 926).

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.01.2020 р., що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (справа № 758/7957/18).

Від шлюбу сторони у справі мають малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Подільської РДА в м.Києві від 08.05.2018 р. № 320 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

На момент розгляду справи дитина проживає разом з батьком - позивачем у справі за зареєстрованим місцем проживання останнього адресою: АДРЕСА_1 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі.

На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою працездатного віку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , документів про те, що має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 липня 2020 р. - 2 318 гривень, з 1 грудня 2020 р. - 2 395 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною молодого віку, працездатна, здоровий за станом здоров`я, інших утриманців, крім їх спільної дитини, у неї немає.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільних малолітніх дітей у розмірі 2 000,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв`язку з чим дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у позивача є право звернутися з позовом про стягнення безпосередньо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ст.185 СК України.

Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду.

На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 03.02.2020 року, і до повноліття дитини.

Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 840,8 грн., оскільки позивач відповідно до ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору по подачу позову вказаної категорії.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 273, 279, 280-282, 354, 430 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,0 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 03.02.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 13.11.2020 р.

Суддя Н. М. Ларіонова