Сквирський районний суд Київської області
Справа № 757/2702/14-ц
Провадження № 6/376/6/2020
У Х В А Л А

"16" січня 2020 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М., розглянувши подання заступника начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

встановив:

До Сквирського районного суду Київської області надійшло вищевказане подання.

В обґрунтування подання заступник начальника відділу Дяченко Н.А. зазначила, що на виконанні у Сквирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження №60319392, за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити боржник доходів не отримує, зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно відсутні.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень, щодо причин невиконання рішення суду.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 02.12.2019, ОСОБА_1 , 03. ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 18.06.2013 року.

В зв`язку з вищевикладеним державний виконавець звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань покладених на неї згідно виконавчого провадження №60319392.

Сторони справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного, або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Суд, вивчивши подання та додатки до нього, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у заступника начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Дяченко Н.А. перебуває виконавче провадження №60319392, за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Державним виконавцем вказано, що направлялися виклики ОСОБА_1 , однак, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не було направлено виклик боржнику, оскільки відсутні поштові повідомлення про отримання боржником таких викликів.

Отже, в матеріалах подання відсутні будь-які об`єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник, ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого зобов`язання, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють його виконання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону, державний виконавець уповноважений у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. В такому випадку громадянин зобов`язаний здати свій паспорт на збереження до органу внутрішніх справ за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Таким чином, розглядаючи подання, суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань, що обмеження здійснюється шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон громадянину, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, зазначений паспорт може бути тимчасово вилучений.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, немає.

Керуючись ст. 258-260, 353, 441 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні подання заступника начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення

Суддя В.М. Клочко