№ 336/3269/20
пр. № 2/336/2185/2020
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова І.Б., розглянувши заяву відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання недійсним договору дарування автомобіля, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

22.12.2020 року позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, за змістом якої заявник просить суд забезпечити позов шляхом вжиття заходів заборони вчиняти будь-яким особам, в тому числі ПАТ «Запоріжжяобленерго», будь-які дії з відключення електроустановки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідачі за зустрічною позовною заявою звертаються із заявами до ПАТ «Запоріжжяобленерго» та скаргами до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) із вимогами про відключення електропостачання у зазначеній квартирі, позбавивши ОСОБА_1 та її дітей, які проживають на даний час у спірній квартирі, елементарних умов для проживання (освітлення, опалення, робота холодильника). На думку заявника, такі дії вживаються з метою спонукання ОСОБА_1 залишити спірну квартиру та погодитись на умови розподілу майна.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка за зустрічним позовом просить суд заборонити вчиняти будь-яким особам, в тому числі ПАТ «Запоріжжяобленерго», будь-які дії з відключення електроустановки квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку забезпечення її позову, що перебуває в провадженні суду.

Про розгляд заяви сторони не повідомлялись, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя приходить до висновку, що заява позивача за зустрічним позовом не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;ціну позову,про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам (ч. 3 ст. 151ЦПК України), а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснено п. 4 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Пропрактику застосуваннясудами цивільногозаконодавства прирозгляді заявпро забезпеченняпозову» від 22.12.2006р. №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися по суті як спір, що вже є предметом позову, так і інший спір, що виник між сторонами під час розгляду справи, що не є предметом позову за цією справою.

Дослідивши подані в обґрунтування заявленого клопотання докази, суд, вирішуючи питання щодо застосування забезпечення позову, дійшов висновку, що обраний спосіб забезпечення позову, який на думку заявника перешкоджає їй користуватись майном, є предметом захисту іншого порушеного права, за захистом якого вона до суду не зверталась.

Всупереч вищевказаним положенням ЦПК України заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в спорі про право власності на співрне майно в разі невжиття заходів забезпечення даного позову шляхом вжиття заходів заборони вчиняти будь-яким особам, в тому числі ПАТ «Запоріжжяобленерго», будь-які дії з відключення електроустановки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, жодним чином не вплине на виконання ухваленого рішення по суті, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ..

Керуючись статтями 149- 153, 157, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання недійсним договору дарування автомобіля, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.Б.Жупанова