Справа № 716/389/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді- Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря судових засідань - Кульки О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на самочинне будівництво,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудовану господарську споруду, а саме: одне приміщення, яке складається із гаражу літ.З загальною площею 25,20 кв.м., літньої кухні, літ. К 27,60 кв.м., підвалу літ.К-під, площею 22,80 кв.м., що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що 10.07.2008 вона придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

29.04.2012 рішенням сесії 6-го скликання Васловівської сільської ради їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1005 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за вищевказаною адресою, а 05.07.2012 їй, як власнику вищевказаної земельної ділянки, був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №185797 із присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці: :02:004:0053.

Позивачка зазначає, що оскільки її сім`я збільшилася і їм потрібна була додатково допоміжна площа для господарювання та для проживання, а старий будинок та господарські споруди фактично знаходилися в аварійному стані, на місці старого будинку вона вирішила розпочати будівництво нового будинку, а на місці старої літньої кухні та сараю, побудувати одне приміщення, яке мало складатися із літньої кухні, підвалу та гаражу. У зв`язку із чим звернулася до Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області із заявою про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта на добудову господарських споруд до житлового будинку.

За наслідками розгляду її заяви рішенням 13 сесії VІ скликання Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за №436-23/12 від 30.11.2012 було вирішено надати їй дозвіл на виготовлення будівельного паспорта на добудову господарських споруд до житлового будинку на існуючій земельній ділянці.

Під час проведення обмірів для виготовлення будівельного паспорту на перебудову старої будівлі, яка прийшла в непридатність сусідка Боянівська Єлена дала згоду на перебудову господарської будівлі, так як на її ділянці уже був збудований житловий будинок. Раніше житловий будинок був збудований самочинно.

Отримавши 04.11.2015 будівельний паспорт, ОСОБА_2 05.11.2015 подала до Управління архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області письмове повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а саме будівництво господарських споруд, поштова/будівельна адреса АДРЕСА_1 .

Оскільки для будівництва їй необхідні були значні кошти, вона поїхала на заробітки до Італії. В період перебування за кордоном її дочка та чоловік на земельній ділянці, що знаходиться по АДРЕСА_1 побудували господарську споруду, а саме: одне приміщення, яке складається із гаражу позначеного в технічному паспорті під літерою З загальною площею 25.20 кв.м., літньої кухні позначеної в технічному паспорті під літерою К загальною площею 27,60 кв.м., і підвал позначений в технічному паспорті під літерою К-під, загальною площею 22,80 кв.м. Вказані будівельні роботи по будівництву господарських споруд проводилися відповідно до розмірів, які зазначенні в будівельному паспорті на будівництво господарських споруд від 04.11.2015 .

14.12.2016 головним інспектором будівельного нагляду Мельничуком М.В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в секторі регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської РДА Чернівецької області на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 та відповідності цієї забудови будівельному паспорту. Вказана перевірка була проведена на підставі наказу №939 «Про проведення позапланової перевірки». За результатами перевірки інспектор будівельного нагляду встановив, що будівельний паспорт від 04.11.2015 за №83/15 виданий ОСОБА_2 з порушенням вимог п.2.10 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 05.07.2011 №103 та ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». З вказаних підстав головний інспектор будівельного нагляду Мельничуком М.В., було прийнято рішення про скасування дії будівельного паспорта за реєстраційним номером №83/15.

24.03.2017 головним інспектором будівельного нагляду Маліцькою Г.В. було прийнято рішення про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Позивачка посилається на те, що вказана позапланова перевірка була проведена в той час, коли вона перебувала в Італії і про те, що будівельний паспорт був скасований, а також те, що прийнято рішення про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт вона дізналася лише в кінці 2018 року. Вважає, що дії головного інспектора будівельного нагляду ОСОБА_4 є незаконними та свавільними. Крім того, фактична перевірка була проведена після того, як вказане будівництво господарських споруд було завершене та після спливу трьох місяців з дня подання документів, відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Разом з тим позивачка посилається на те, що у зв`язку із визначенням того, чи відповідає господарська будівля, яка знаходиться АДРЕСА_1 проектному рішенню, що наведений у будівельному паспорті на будівництво господарських споруд №83/15 від 04.11.2015 та чи придатна вказана будівля для здачі її в експлуатацію і найголовніше чи дотримані будівельні норми під час будівництва , якщо ні, то чи існує можливість усунення негативних наслідків порушень вона звернулася до судового експерта Созонтової К.С. для проведення експертного будівельно - технічного дослідження з вказаних вище питань. Маючи висновок експерта та виконавши всі вимоги , які були зазначені у висновку експертного дослідження, вона 30.07.2019 звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області (далі по тексту - Управління ДАБІ у Чернівецькій області) з метою прийняття в експлуатацію вказаної вище будівлі.

11.10.2019 з Управління ДАБІ у Чернівецькій області їй була надана письмова відповідь, проте, що їй необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно побудоване майно, оскільки господарська споруда, що по АДРЕСА_1 відноситься до розряду самочинного будівництва.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю, обгрунтував його вищенаведеним.

Представник відповідача - Васловівської сільської ради в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності, позов визнають повністю.

Представник співвідповідача - Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечує з підстав, викладених у поданому ним відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові заяви по суті справи, фактичні обставини справи та письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка визначає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що впродовж 2016 року на належній ОСОБА_2 земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано господарську споруду, а саме одне приміщення, яке складається із: гаражу, позначеного в технічному паспорті під літ. «З», загальною площею 25,20 кв.м., літньої кухні, під літ. «К», площею 27,60 кв.м., і підвалу, під літ. «К-під», площею 22,80 кв.м., що підтверджується матеріалами технічної інвентаризації, яка була проведена 09.04.2019 уповноваженими особами Заставнівського районного бюро технічної інвентаризації на замовлення позивача та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №185797 від 05.07.2012 (а.с.20, 21-24).

Поряд з цим встановлено, що за результатами проведених упродовж 2016-2017 р.р. Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області перевірок щодо дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, було встановлено, що будівельний паспорт на будівництво господарських споруд від 04.11.2015 за №83/15 на забудову земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 був виданий Сектором регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської РДА Чернівецької області замовнику ОСОБА_2 з порушенням вимог п.2.10 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103 та додатку 3.1 (обов`язковий) протипожежні вимоги ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», зокрема з порушенням відстані, яка має становити 6-8 м між запроектованою господарською будівлею та житловим будинком, розміщеним на суміжній земельній ділянці, належній ОСОБА_5 (а.с. 106-107, 111 зворот-112).

За наслідками вказаних перевірок Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області прийнято рішення №9 від 28.12.2016 про скасування рішення про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 04.11.2015 №83/15 на будівництво господарських споруд за вищевказаною адресою (а.с. 108 зворот -109) та рішення №04-П від 24.03.2017 про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 10.11.2015 №ЧВ 29 (а.с.115).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані рішення позивачем не оскаржувалися, набрали законної сили та є чинними на час розгляду даної справи.

Крім того, згідно приписів Управління ДАБІ у Чернівецькій області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.03.2017 та від 27.06.2017 ОСОБА_2 було зобов`язано у термін до 20.06.2017 та в подальшому до 23.08.2017 привести об`єкт будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан (а.с.113, 123). Від отримання копій вказаних приписів ОСОБА_2 відмовилася, а тому їх копії надсилалися їй поштою.

Відтак, за результатами проведених протягом 2017-2018 р.р. позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності встановлено, що вимоги вищевказаних приписів ОСОБА_2 не виконувала, у зв`язку із чим, 06.07.2017 Управлінням ДАБІ її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП (а.с.125 зворот 126), а також складено акти №09.10.2017/001, №001/12.06.2018 та №02/18 від 27.11.2018 (а.с.128-134, 136-141, 145-149), якими встановлено наявність підстав для звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Як вбачається із відзиву ДАБІ України у порядку ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Управління ДАБІ у Чернівецькій області звернулося до суду з позовом про знесення зазначеного об`єкта будівництва, проте, у зв`язку з несплатою судового збору, адміністративний позов було повернуто позивачу на підставі ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2019.

В свою чергу, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що у зв`язку із тим, що побудована нею господарська споруда відноситься до розряду самочинно побудованого майна, Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області рекомендовано їй звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане нерухоме майно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу норм частини 3 статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» вбачається, що поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об`єктів будівництва.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Разом з цим, відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, позивачка з метою прийняття в експлуатацію господарської споруди, розташованої по АДРЕСА_1 , 30.07.2019 звернулася до Управління ДАБІ в Чернівецькій області.

В свою чергу, Управлінням ДАБІ в Чернівецькій області на адресу позивача було скеровано лист від 11.10.2019 №1024-1.20/2/1857/19 (а.с.81-82), яким у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, форма якої встановлена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, рекомендовано останній звернутися до суду з позовом до територіальної громади про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

При цьому із змісту вказаного листа вбачається, що згідно відомостей з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів даних щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво об`єкта «Господарські будівлі, а саме: гараж, сарай, літня кухня, підвал по АДРЕСА_1 , в Управлінні ДАБІ на дату розгляду заяви ОСОБА_2 встановлено не було.

За таких обставин, суд вважає встановленим, те, що будівництво спірної господарської споруди здійснене позивачем без належного дозволу, а отже таке будівництво є самочинним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, повязаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Судом встановлено, що позивачкою під час будівництва спірної господарської будівлі на підставі будівельного паспорту на будівництво господарських споруд, виданого 04.11.2015 за №83/15, було допущено порушення вимог містобудівного законодавства, а саме Додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», які були задокументовані в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 20.03.2017, та які в подальшому стали підставою скасування вищевказаного будівельного паспорта.

Згідно вимог державних будівельних норм, визначених Додатком 3.1 «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92** Примітка 7. Мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками і господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються. При проектуванні та будівництві нових індивідуальних садибних будинків та господарських споруд, а також при повній їх перебудові в межах однієї садиби (зміна місця розташування, площі забудови, об`єму та поверховості будинку) в умовах забудови, яка склалася, відстані між житловими будинками та громадськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1.

Отже, відстань між новозбудованою господарською будівлею та житловим будинком, розміщеним на суміжній земельній ділянці, повинна складати 6-8 м.

В той же час, як вбачається із висновку експертно будівельно технічного дослідження №494 від 08.02.2019, проведеного експертом ОСОБА_6 , фактична відстань між спірною господарською будівлею та сусіднім житловим будинком становить 2,8 м, що не відповідає вимогам ДБН в частині дотримання протипожежного розриву (а.с.47).

Тобто, вказані порушення є суттєвими, адже можуть у процесі пожежі створювати небезпеку завдання шкоди життю, здоров`ю та майну власника житлового будинку, розміщеного на суміжній земельній ділянці із спірною будівлею та підлягають усуненню.

В судовому засіданні встановлено, що позапланова перевірка дотримання ОСОБА_2 вимог містобудівного законодавства ініціювалася юристом ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_5 , яка проживає по сусідству із позивачкою (а.с.109 зворот).

За рекомендаціями експерта ОСОБА_6 усунення негативних наслідків невідповідного пожежного розриву можливе шляхом влаштування протипожежної перешкоди між господарською будівлею та житловим будинком згідно ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва». Функцію протипожежної стіни в даному випадку може виконувати торцева стіна господарської будівлі, для чого необхідно закласти віконний проріз та згідно п.1.4 ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» узгодити з органами державного пожежного нагляду у порядку, встановленому НАПБ Б.02.014-2004 «Положення про порядок узгодження з органами державного пожежного нагляду проектних рішень, на які не встановлені норми і правила, та обґрунтування відхилень від обов`язкових вимог нормативних документів» (а.с.48).

З урахуванням наведеного, позивачкою було замовлено у приватного підприємця ОСОБА_8 виготовлення проекту проведення робіт з вогнезахисного обробляння дерев`яних елементів (а.с.69-76), відповідність якого на дотримання протипожежних вимог будівельних норм та правил була перевірена головним інспектором Заставнівського РС УДСНС у Чернівецькій області Гарасом Ю.М. (а.с.77).

З акту прийняття виконаних робіт з вогнезахисного обробляння від 01.03.2019, вбачається, що в період з 27.02.2019 по 27.02.2019 на горищі господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , виконано роботи з вогнезахисного обробляння дерев`яних конструкцій покрівлі способом розпилу фарби із застосуванням «Ecosept 450-1» (сертифікат відповідності №UA1.016.0009322-17 дійсний до 21.06.2019). Роботи вважаються прийнятими з 27.02.2019, строк експлуатації вогнезахисту до 27.02.2022 (а.с.78).

Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи судом встановлено, що позивачка вживала заходи для усунення порушень будівельних норм, зокрема, для забезпечення протипожежного стану між спірною будівлею та житловим будинком, розміщеним на суміжній земельній ділянці.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на відповідність спірної господарської споруди архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим передбаченим законодавствам нормам і правилам, після проведення робіт щодо усунення порушень протипожежного розриву за рекомендаціями, викладеними у висновку експертно будівельно-технічного дослідження від 08.02.2019.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що самочинно збудоване господарське приміщення не порушує права третьої особи, на підставі звернень якої було проведено контрольно-інспекційні заходи.

З урахуванням наведеного, суд не може прийти до висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну будівлю з дотриманням норм ст. 375 ЦК України та у відповідності до вимог ч.5 ст. 376 ЦК України.

Окрім цього, суд звертає увагу на наступне.

Виходячи з даних технічного паспорту домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 09.04.2019 (а.с.21-28), спірна господарська споруда, є складовою садиби, а саме господарсько-побутовою будівлею, що розташована з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначена для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою. Спірна господарська споруда побудована на місці знесеної старої літньої кухні (згідно технічного паспорту, складеного 18.05.2004) і складається із літньої кухні, підвалу та гаражу (а.с.57-68).

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 186 ЦК України річ призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 381 ЦК України).

Ураховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК господарсько-побутові будівлі, що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об`єкти визнаватися не може.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року №6 розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення ч.5 ст. 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу.

Судом встановлено, що згідно відомостей, які наведені в характеристиці до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, , виготовленого 09.04.2019, до складу об`єктів нерухомого майна, розташованими за вищевказаною адресою входить, зокрема житловий будинок, незавершений будівництвом, позначений в плані під літ. «Ж» (а.с. 24 зворот). В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 набула права власності на вказаний недобудований житловий будинок.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в даному випадку положення ч.5 ст. 376 ЦК України, не є підставою для визнання за позивачкою самостійного права власності на цю самочинно побудовану господарську споруду за умови, що у суду відсутні відомості про визнання за нею права власності на новозбудований незавершений будівництвом житловий будинок.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 13, 186, 328, 331, 375, 376, 380, 381 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,5, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21.12.2020.

Суддя О.Пухарєва