Справа № 344/7234/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/812/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 , представника АТ «Прикарпаттяобленерго» Загайкевич С. М.

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист права на інформацію, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2020 року, постановлену суддею Домбровською Г.В.,

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення по цивільній справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист права на інформацію.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про зміну розподілу судових витрат суд першої інстанції встановив, що відповідно до процесуального закону підставою для ухвалення додаткового рішення є, зокрема, невирішення судом питання про судові витрати, а не незгода сторони по справі з розміром розподілених судових витрат. У справі відсутні підстави для висновку про те, що судом не вирішено питання щодо судових витрат, а відтак відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову в частині розподілу судових витрат.

Вважає, що судове рішення вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

Зазначає, що суд помилково розглянув його заяву як таку щодо ухвалення додаткового рішення. З такою заявою до суду не звертався. Просив розглянути цивільну справу №344/7234/16-ц за його позовом до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в частині розподілу судових витрат, з урахуванням обставин, викладених у заяві, ухваливши з цього приводу відповідне судове рішення.

Скасувавши у справі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову було відмовлено, та ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції рішенням від 19 жовтня 2016 року вирішив питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1157, 52 гривень. Оскаржив судове рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи, який ухвалою від 05 травня 2017 року касаційні скарги задовольнив частково і направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. У червні 2017 року звернувся до ВСУ про перегляд ухвали від 05 травня 2017 року, при цьому заява була подана з підстави, передбаченої п.1 ст. 355 ЦПК України (в редакції 2004 року) неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Питання про скасування ухвали касаційного суду в частині розподілу судових витрат не порушував з огляду на те, що у даній частині з цим рішенням погодився. Постановою ВСУ від 16 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу ВССУ від 05 квітня 2017 року скасовано, а рішення апеляційного суду Івано-Франківської області залишено без змін. Звертався до ВСУ про роз`яснення рішення суду та ухвалення додаткового рішення, проте ухвалами від 07 вересня 2017 року та від 18 жовтня 2017 року заяви залишено без розгляду та у прийняття заяви відмовлено. Таким чином, ухвалення додаткового рішення можливо лише у тому випадку, коли справа судом першої інстанції була розглянута, проте за підсумками її розгляду не було вирішено питання про судові витрати. Справа в частині розподілу судових витрат судом не розглянута, і, відповідно, питання про судові витрати не могло бути вирішене.

У справі позивач заявив до відповідача шість позовних вимог та сплатив судовий збір за подання до суду позовної заяви в розмірі 3307, 26 гривень, апеляційної скарги в розмірі 3 637, 99 гривень, за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України 1504, 78 гривень, а всього 8450, 03 гривень, які вважає, що підлягають стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» подав відзив на апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що на даний час рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року є остаточним, та у рішенні було здійснено розподіл судових витрат. Дивним є твердження, що суд першої інстанції помилково розглянув його заяву як таку про ухвалення додаткового рішення, оскільки у судовому засіданні він не заперечував проти цього факту, що підтверджено матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно матеріалів справи, звертаючись у 2016 році до суду з цивільним позовом, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача надати ряд документів та письмової інформації, за що сплатив судовий збір в загальному розмірі 3 307, 26 гривень.

За подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції про відмову йому в позові сплатив судовий збір в розмірі 3 637,99 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року, рішення суду першої інстанції про відмову в позові було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову, було вирішено питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з ПАТ «Прикарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 1157,52 гривень сплаченого судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року та рішення Івано-Франківського міського суду від 09 вересня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За подання заяви до Верховного Суду України ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1504,78 гривень.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Верховний Суд України постановою від 16 серпня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року скасував, а ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року залишив в силі.

Разом з тим, ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (стосовно розподілу судових витрат) у справі відмовлено. Підставою для такої відмови зазначено ч.5 ст.88 ЦПК України з посиланням на те, що «оскільки Верховний Суд України залишив в силі рішення апеляційного суду, в прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити».

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та вимоги скарги підтримав, представника АТ «Прикарпаттяобленерго», яка вимоги скарги заперечила, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягаєдо часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що ОСОБА_1 у січні 2020 року звернувся до суду із заявою, у якій просив розглянути цивільну справу №344/7234/16-ц в частині розподілу судових витрат, обґрунтувавши її тим, що сплатив судовий збір за позовну заяву в розмірі 3307, 26 гривень, за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 3637, 99 гривень, за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України 1504, 78 гривень, а всього 8450, 03 гривень, які підлягають стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат (а.с. 228-232, т.1).

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції з позовом про захист права на інформацію сплатив 3307, 26 гривень судового збору (а.с.17, т.2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Оскільки згідно норм, які діяли на час ухвалення рішення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, суд першої інстанції не вирішував питання судового збору.

При зверненні із апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатив 3637, 99 гривень судового збору (а.с. 72, т.1).

Згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 09 вересня 2016 року скасовано, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про захист права на інформацію задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 1157, 52 гривень судового збору.

За подання заяви про перегляд судового рішення у цивільній справі, поданої ОСОБА_1 до Верховного Суду України, він сплатив 1504, 78 гривень (а.с. 168, т.1).

Постановою Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року залишено в силі.

В ухвалі від 18 жовтня 2017 року про розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення Верховний Суд України роз`яснив, що оскільки суд залишив в силі рішення апеляційного суду, то заява не підлягає до задоволення. Суд змінює розподіл судових витрат відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, згідно даної норми вирішувати питання про судові витрати шляхом ухвалення додаткового рішення може тільки суд, що ухвалив рішення.

Апелянт необґрунтовано вважає, що суд помилково розглянув його заяву як про ухвалення додаткового рішення.

За змістом заяви ОСОБА_1 просив розглянути цивільну справу в частині розподілу судових витрат, що підлягає вирішенню саме в порядку ст.270 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, тому суд першої інстанції, з урахуванням вимог на які посилався заявник, обґрунтовано вирішив його заяву як щодо ухвалення додаткового рішення.

Проте згідно матеріалів справи тільки Апеляційний суд Івано-Франківської області рішенням від 19 жовтня 2016 року у цивільній справі № 344/7234/16-ц, яке набрало законної сили, вирішував питання розподілу судових витрат, тому за змістом ст. 270 ЦПК України саме суд апеляційної інстанції вправі вирішувати заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, якщо не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вирішив заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки вона, відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК має ухвалюватися судом, що ухвалив рішення по суті спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта частково заслуговують на увагу, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст.141, 220, 374, 376 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист права на інформацію відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 липня 2020 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко