Справа № 163/2577/19
Провадження № 2/163/149/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за кордон без дозволу і супроводу батька,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 19.12.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, а також про надання дозволу на виїзд дітей у Республіку Польща без дозволу (згоди) та супроводу батька.

Вивченням матеріалів позову встановлено таке.

Згідно із копією виконавчого листа 11.06.2014 року Любомльським районним судом Волинської області ухвалено рішення у справі № 163/1297/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Цим рішенням вирішено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 50,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.05.2014 року і до їх повноліття.

Зазначене рішення суду набуло чинності 24.06.2014 року.

Виданий на підставі цього рішення виконавчий лист постановою державного виконавця від 21.03.2018 року був повернутий згідно із п.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Із копії свідоцтва серії НОМЕР_1 вбачається, що 30.01.2019 року позивач уклала другий шлюб і нині йменується за прізвищем чоловіка як ОСОБА_6 .

Отже, наведеним стверджено, що на момент звернення до суду із даним позовом уже існує рішення, яке набрало законної сили, і яким вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільних із позивачем неповнолітніх дітей.

Повернення виконавчого документа стягувачу у даному випадку правового значення не має, оскільки згідно із ч.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" дана обставина не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тобто до досягнення дітьми повноліття.

Зміст заявлених вимог в частині аліментних зобов`язань фактично зводиться до збільшення розміру стягуваних аліментів, тому позивач має право звернутись до суду із позовом в порядку ст.192 СК України саме з вимогами про збільшення розміру аліментів, присуджених рішенням Любомльського районного суду від 11.06.2014 року.

Згідно із п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність передбачених п.2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України процесуальних підстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст.186, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя С.С.Чишій