Дата документу 23.12.2020
Справа № 334/7487/20
Провадження № 2-з/334/16/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитні ініціативи», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні №63486869, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим Кирилом Костянтиновичем, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича №3891 від 22.09.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у сумі 786 128,29 грн. до завершення розгляду даної справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Заяву мотивовано тим, що 22.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Хохловим К.К. вчинено виконавчий напис за № 3891 про стягнення з заявника на користь невідомої йому юридичної особи «Кредитні Ініціативи» 78 612,29 грн. 09.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 63486869. Вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, зокрема ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а також в порушення вимог п. п. 2.3, 3.1, 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому є таким, що не підлягає виконанню. З цього приводу має намір пред`явити відповідний позов, але вважає, що станом на день подання заяви про забезпечення позову існує реальна загроза істотного порушення його прав у тому разі, якщо розпочнеться примусове виконання рішення, оскільки єдиним його заробітком є заробітна плата, яку заявник отримує в AT «Запорізький завод феросплавів», на його утриманні знаходитися неповнолітня дитина, а проведення стягнення із заробітної плати не тільки неминуче призведе до різкого і невиправданого зменшення доходу родини заявника, але і створить в подальшому труднощі у поверненні цих коштів.

Вбачається, що спір виник щодо виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича №3891 від 22.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у сумі 786 128,29 грн.

Заявник посилається на те, що питання щодо законності вчинення виконавчого напису №3891, виданого 22.09.2020, є спірним і буде вирішуватися судом, так як позивач має намір оскаржити виконавчий напис.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) викладено правову позицію відповідно до якої розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Отже, оскільки такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із позовними вимогами, які заявник планує заявити, а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернеться до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Разом з тим, суд враховує, що згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, у відповідності до вимог частини шостої статті 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №63486869, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим Кирилом Костянтиновичем, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича №3891 від 22.09.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у сумі 786 128,29 грн.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Зазначити дані відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (ідентифікаційний код 35326353; 02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с57).

Зазначити дані третіх осіб:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович (69002, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 40, офіс 101);

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, буд. 17).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали: 23 грудня 2020 року.

Суддя: Коломаренко К. А.