Справа № 648/4041/19
Провадження № 2/648/203/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Когут Є.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.03.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2500,00 грн.. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв`язку з чим, станом на 10 листопада 2019 року, виникла заборгованість в сумі 14981 грн. 04 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4482 грн. 92 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно до ст.625 ЦК України, в сумі 423 грн. 12 коп., пені - 8885 грн. 43 коп., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 689 грн. 57 коп. (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати за сплачений судовий збір - 1921,00 грн..

На позов відповідач надала відзив, в якому зазначила, що 19 березня 2012 року нею була підписана анкета-заява про отримання кредиту у відповідача, на підставі якої вона отримала кредитну картку з лімітом 300 грн.. Доказів на підтвердження того, що нею отримано кредит в розмірі 2500 грн. позивачем не надано, а отже така вимога є безпідставною. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення пені, штрафів, процентів, позивач послався на положення Умов та Правил надання послуг у Приватбанку та Тарифи. Разом з цим, вона заперечує, що її було ознайомлено саме з доданими до позовної заяви Умовами та Правилами. Крім того, зазначила, що останній платіж за кредитом зробила 27 травня 2015 року, разом з цим, банк звернувся до суду з позовом 10 грудня 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності. Просила відмовити в позові.

13.12.2019 року в справі відкрито провадження. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з?явився, в поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлена в установленому законом порядку, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що 19 березня 2012 року відповідач, ОСОБА_1 , підписала та надала Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», анкету-заяву, з якої вбачається, що вона погоджується з тим, що заява, разом з тарифами банку, пам`яткою клієнта та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил), становлять договір про надання банківських послуг. Із заяви вбачається, що ОСОБА_1 виявила бажання отримати кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в розмірі 300 грн..

На підставі вказаної заяви відповідач отримала картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у сумі 300 грн.. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, тягар доведення обґрунтованості вимог даного позову покладається на позивача.

На обґрунтування своїх вимог щодо розміру тіла кредиту, пені та штрафів, позивачем до суду надано розрахунок заборгованості, анкету заяву, витяг з тарифів «Універсальна», Умови та Правила надання послуг у Приватбанку, копію паспорта відповідача.

На думку суду, надані позивачем докази заявлені вимоги не доводять.

Так, із анкети-заяви вбачається, що вона не містить інформації щодо строку дії договору, порядку його виконання, процентної ставки за кредитом, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на невизнання їх відповідачем, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вказані Умови та Правила неодноразово змінювались позивачем, вони не підписані позичальником, а доказів, що саме з цими Умовами та Правилами ознайомилась ОСОБА_1 при поданні заяви, суду не надано.

З дослідженого витягу з Тарифів, який включає в себе тарифи «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, «Універсальна Контракт», Універсальна Голд» вбачається, що умовами вказаних тарифів визначено різний розмір пені та порядок її нарахування. При цьому, матеріали справи також не містять підтверджень, за яким саме із вказаних тарифних планів здійснювалось кредитування відповідача. У зв`язку з чим, зазначені тарифи також не можна визнати частиною кредитного договору.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 4482 грн. 92 коп., суд вважає необхідним зазначити, що вказані надані позивачем докази не дають можливості встановити, який розмір кредитного ліміту було встановлено відповідачу. Зазначений позивачем в розрахунку заборгованості розмір тіла кредиту перевищує зазначений ним же розмір отриманого ОСОБА_1 кредиту, а саме 2500 грн. Позивачем не надано до суду виписки по рахунку відповідача, з якої можливо було б встановити розмір встановленого кредитного ліміту та розмір використаних позичальником коштів, що не дозволяє перевірити правильність розрахунку заборгованості. Даних, які б вказували, що банк протягом строку кредитування збільшував розмір кредитного ліміту, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем визнається розмір отриманого кредиту в сумі 300 грн., суд вважає встановленим, що саме в такому розмірі ОСОБА_1 отримала кредит у позивача.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 надала банку кошти в сумі, що перевищують 300 грн., чим фактично виконала зобов`язання щодо повернення кредиту.

Вимога банку щодо стягнення з відповідача процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, з огляду на те, що прострочення виконання зобов`язання останньою не встановлено, на думку суду також є безпідставною. Розрахунок процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК, позивачем не надано, обґрунтування вказаної вимоги взагалі відсутня.

За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 526, 530, 549, 611, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 277, 279, 280-282 України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 січня 2020 року.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (м.Київ, вулиця Грушевського, 1Д; )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя: В.В. Бугрименко