КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/378/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки керівника Білоцерківської місцевої прокуратури на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Орєхова О.І.,-

встановила:

У вересні 2019 року перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури звернувся до суду із названим позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Просив: визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 07 березня 2014 року № КИ/:03:024/00016281 «Про затвердження документації та надання земельної ділянки у власність» яким надано у власність ОСОБА_2 для індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :03:024:0043 в адміністративних межах Пилипчанської сільської ради Білоцерківського району Київської області; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :03:024:0043, яка розташована в адміністративних межах Пилипчанської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року позовну заяву повернуто на підставі п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі виконуючий обов`язки керівника Білоцерківської місцевої прокуратурипросить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні прокурор вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави для звернення до суду з позовом в інтересах суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза волею власника та в порядку безоплатної передачі відповідно до ст. 118 ЗК України, а тому існують всі правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідачів на користь держави на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Позов подано в інтересах Київської обласної державної адміністрації, як органу в особі держави, поза волею якого спірна земельна ділянка вибула з власності.

При цьому вказано підставу представництва, а саме, що Київська обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями щодо виявлення порушень під час відведення у приватну власність на території області земель водного фонду.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що прокурором доведено факт порушення інтересів держави та наявність підстав для їх захисту прокурором.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 25 жовтня 2019 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Білоцерківської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко