Ухвала

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 404/5299/15-ц

провадження № 61-18634ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція по управлінню заборгованості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерельний», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання кредиту, іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2020 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у вказаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Заявник у касаційній скарзі зазначив, що судові рішення оскаржуються до Верховного Суду на підставі пунктів 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 185/8140/15-ц; скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставою оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник не зазначив від якого саме висновку викладеного у постанові Верховного Суду, який застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, на його думку, необхідно відступити та не зазначено обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція по управлінню заборгованості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерельний», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання кредиту, іпотечного договору залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко