ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8800/20 Справа № 175/4892/19 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпровської обласної державної адміністрації, про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні моделі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпровської обласної державної адміністрації Коломоєць Андрія Вікторовича, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпровської обласної державної адміністрації про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначає, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року порушує гарантоване статтею 8 та 55 Конституції України право на звернення до суду та розгляд справи у суді щодо захисту особистих немайнових прав, у відповідності із пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦПК України. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд до Дніпропетровського районного суду у попередньому складі суду (а.с. 197-201).

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровська обласна державна адміністрація просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, оскільки вважають її законною та обґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне бюро розслідувань просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Постановляючи ухвалу суд 1 інстанції посилався положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак з такими висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст.19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовим є, зокрема, спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Системний аналіз зазначених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює публічно-владні управлінські функції і в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у позовній заяві просив: відшкодувати моральні збитки за рахунок держави, згідно 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України, за порушене право, а саме за не виконання Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології ІНФОРМАЦІЯ_1 та порушення його прав встановлених, зокрема статтею 50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», що призвело до того, що позивач щоденно продовж 13 років відчуває несправедливість з боку державного органу влади, його мучать постійні головні болі, підвищується артеріальний тиск, знаходжусь у постійному стресі, окрім того, його життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, тому що місячну норму газу, без надання на 77 році життя пенсіонеру ОСОБА_1 матеріальної допомоги з боку держави для утеплення будинку, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та для запровадження технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скорочено від 599,7 куб. м., згідно повідомлення від 07.11.2017 року, до 291,24 куб. м., згідно повідомлення від 12.12.2018 року, розмір субсидії для оплати за газ, скорочено від 4069,62 грн. до 2170,51, обов`язкова плата від 103,23 грн. збільшена до 319,27 грн., ціна на газ збільшена на 23 відсотки, а розмір пенсії на 6,30 грн., що складає 0,27 відсотків, при цьому в результаті травми та похилого віку у нього відсутня можливість заробляти собі на життя, він визначає у розмірі сто тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 1750 тис. грн. за кожний рік або в загальній сумі 1300 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 22750 тис. грн. ; відшкодувати моральні збитки за рахунок держави, згідно статті 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України, за порушене право, а саме за не виконання директором Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 службових повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та порушення моїх прав встановлених, зокрема статтею 50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», що призвело до того, що я щоденно відчуваю несправедливість з боку посадової особи державного органу влади, мене мучать постійні головні болі, підвищується артеріальний тиск, знаходиться у постійному стресі, окрім того, моєму життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, тому, що місячну норму газу, без надання на 77 році життя пенсіонеру ОСОБА_1 матеріальної допомоги з боку держави для утеплення будинку, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та для запровадження технології ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скорочено від 599,7 куб. м., згідно повідомлення від 07.11.2017 року, до 291,24 куб. м., згідно повідомлення від 12.12.2018 року, розмір субсидії для оплати за газ, скорочено від 4069,62 грн. до 2170,51, обов`язкова плата від 103,23 грн. збільшена до 319,27 грн., ціна на газ збільшена на 23 відсотки, а розмір пенсії на 6,30 грн., що складає 0,27 відсотків, при цьому в результаті травми та похилого віку у нього відсутня можливість заробляти собі на життя, він визначає у розмірі сто тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 1750 тис. грн.

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: