Справа № 388/1379/19
28.01.2020 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Поліщук Т.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що разом із ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідачка ОСОБА_2 , зареєстрована у вищезазначеному житловому приміщенні, однак з 2011 року у ньому не поживає.
За вищезазначених обставин позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що відповідачка є колишньою співмешканкою її онука. Дозвіл на реєстрацію їй був наданий тепер покійним чоловіком, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також був власником цього житлового приміщення. ОСОБА_2 ніколи не була членом їх сім`ї, ніколи не проживала у житловому приміщенні, а лише була зареєстрована у ньому. Судові витрати просить залишити за нею.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала.
Оскільки відповідачка від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.
ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо позову.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Знає, що ОСОБА_2 ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_3 , а лише за цією адресою зареєстрована. ОСОБА_2 проживала за іншою адресою.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_3 , а лише за цією адресою зареєстрована. ОСОБА_2 проживала за іншою адресою. Обставини їй відомі, оскільки з позивачкою сусіди.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом виданими 24 липня 2019 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовою Н.В., зареєстрованими у реєстрі за номерами 364, 365, є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3, 4).
У вищезазначеному житловому приміщенні зареєстровано місце проживання відповідачки у справі.
Відповідачка у справі є колишньою співмешканкою онука позивачки, у житловому приміщенні ніколи не проживала, не була членом сім`ї власника, а була лише зареєстрована у цьому житловому приміщенні за згодою колишнього власника ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).
Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут) (ст. 401 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
За змістом ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.
Положеннями ст. 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Відповідачка у справі не є членом сім`ї власників житла, не пов`язана з ними спільним побутом, а тому її право користування чужим майно підлягає припиненню згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Позивачка просить залишити за нею понесені судові витрати, а тому згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачкою.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 401-404, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 4 лютого 2020 року.
Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський