Провадження № 2/638/269/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Омельченко К.О.

при секретарі Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому зазначає, що 25 листопада 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.11.2000р., актовий запис № 621.

Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 липня 2002року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06 вересня 2005 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні інтереси та погляди на життя, із-за чого між ними почали виникати суперечки. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть.

В судове засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не подавав. В раніше призначеному судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та зазначив, що приймає заходи щодо збереження сім*ї та вважає, що їх сім*я може бути збережена, також подавав письмові заперечення, де зазначав, що розірвання шлюбу може негативно вплинути на їх дітей, тому просив суд надати строк для примирення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню .

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

02.10.2019 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом.

В судовому засіданні 28.02.2020року суд частково задовольнив клопотання відповідача та надав строк для примирення тривалістю 2 місяця, оголосивши по справі перерву до 04.05.2020.

В жодне з призначених згодом судових засідань відповідач не з*явився, надавав лише клопотання про відкладення слухання справи з причин наявності у нього захворювання «COVID-19», однак жодного підтверджуючого документу до суду не надав. Також до суду не надано жодного доказу вживання відповідачем заходів щодо примирення та збереження сім*ї.

Задовольняючи позов суд виходить з наступного.

Предметом позову є виключно питання про розірвання шлюбу, право на яке передбачене ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу..., проголошена Конституціею Украіни охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам іх дітей.

Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (с.1 ст. 110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможпивість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей.

Спільне життя з Відповідачем на теперішній час припинено, сторони не ведуть спільного господарства, на сьогодні шлюб існує лише лише формально, позивач впевнена у неможливості збереження шлюбу без порушення її інтересів.

ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, яка надає кожному з членів подружжя право розірвати шлюб незалежно від вирішення питания про поділ майна, визначення місця проживания дітей, розподіл спільного майна та інших питань. Зміст зазначеної норми гарантує право розірвати шлюб і позбавляє учасників подружжя самостійно визначати зміст, обєм цього права та його наявність взагалі.

Більш того, ч.4 ст. 56 СК України підкреслює, що примушування учасника подружжя до збереження шлюбу є порушенням права на свободу і особисту недоторканість, що може мати наслідки, встановлені законом.

ч.З і ч.4 ст.56 Сімейного кодексу Украіни є імперативною нормою, яка має застосовуватись до усіх без виключення субєктів-учасників шлюбних відносин, адже протилежне призведе до дискримінації - порушить право на свободу і особисту недоторканість того з подружжя, хто попередньо не вирішив можливі спірні питания, що виникли за час шлюбу. Зазначене підтверджується і змістом ст. 112 Сімейного кодексу Украіни, за якою суд, постановляючи рішення про розірвання шлюбу, лише бере до уваги наявність малолітньої дитини, проте не розглядає право звернення з відповідним позовом в залежності від самого факту наявності дитини, вирішеності чи невирішеності питань про місце проживания, поділ спільного майна, тощо. Таким чином, право учасника подружжя розірвати шлюб, а також можливість звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (ст. 110 СК Украіни) є окремими відправними нормами сімейного законодавства Украіни, що мають вищу форму абстрагування та містять відправні начала, основи правового регулювання учасників шлюбних відносин при розірванні шлюбу, а тому, за своєю правовою природою, є абсолютними імперативними нормами.

Стаття 51 Конституції Украіни передбачає, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка і жінки (абсолютна імперативна норма). У разі відсутності вільної згоди продовжувати шлюб настають наслідки у виді реалізації права на його розірвання у порядку, встановленому Законом (ч. 3 ст. 56, ч.1 ст. 110 СК України), а саме: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до положень ст. 112 СК Украіни при вирішенні питания про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам і`хніх дітей, що мають істотне значения. Одночасно згідно ст. 111 СК Украіни суд вживає заходів щодо примирения подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться і позивач відновлювати це не збирається. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, примирення на теперішній час неможливе , а тому шлюб підлягає розірванню.

Суд вважає за необхідне, на підставі п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати пов`язані з оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України , ст.ст. 263-265, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Шлюб, між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), та який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.11.2000р., актовий запис № 621- розірвати.

Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: