Головуючий суду 1 інстанції - Чалий А.В.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 420/1535/14-ц
Провадження № 22-ц/810/1003/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Коновалова В.А., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач Державна іпотечна установа

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного судув м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Компанієць Вячеслав Валерійович

на рішення

Новопсковського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року, ухваленого у складі судді Чалого А.В.,в залі судових засідань Новопсковського районного суду Луганської області в смт. Новопсков

у справі за позовом

Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначила, що 24.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №563-024/ФК-08, а 13.07.2009 року був укладений Додатковий договір №1 до Договору про іпотечний кредит №563-024/ФК-08, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 214500,00 грн. строком з 13.07.2009 року по 12.09.2023 року включно зі сплатою 16,5% річних.

02.09.2009 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги №144/09, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором.

Посилаючись на те, що позичальником зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувались, станом на 18.11.2014 року за відповідачем виникла заборгованість за основним боргом в сумі 142572,68 грн, нарахованими відсотками в сумі 13788,56 грн, пеня за прострочення сплати кредитних коштів 214,65 грн, інфляційні втрати 1212,99 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.04.2019 року становить 287131,71 грн та складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 142579,68 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 87240,48 грн, інфляційних втрат 57311,55 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року ухвалено: уточнені позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та інфляційних втрат задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний , заборгованість за кредитним договором 563-024/ФК-08 від 24.09.2008р. в сумі 287131 (двісті вісімдесят сім тисяч сто тридцять одна) гривень 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний , судові витрати у сумі 3517 (три тисячі п`ятсот сімнадцять) гривень 99 коп.

Задовольняючи позов суд дійшов висновку щодо порушення відповідачем, як позичальником, своїх зобов`язань за кредитним договором та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Компанієць В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, проситьскасувати рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року по цивільній справі № 420/1535/14-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та інфляційних витрат і ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував нормуч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, не врахував доводи відповідача щодо розміру нарахованих позивачем інфляційних втрат та не дотримання фінансовою установою умов договору.

Адвокат Компанієць В.В., представник ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник Державної іпотечної установи Подольна О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідност. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першоюстатті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 24.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит № 563-024/ФК-08, а також 13.07.2009 року був укладений Додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 563-024/ФК-08 від 24.09.2008 року, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 214500,00 грн. строком з 13.07.2009 року до 12.09.2023 року зі сплатою 16,5 % річних.

02 вересня 2009 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 144/09, згідно якого банк передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит № 563-024/ФК-08.

Відповідно до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит, відповідач зобов`язався щомісячно до 13 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1261,76 грн., та здійснити остаточне погашення не пізніше 12.09.2023 року.

З довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 563/024/ФК-08 від 24.09.2008 року вбачається, що станом на 22.04.2019 року за ОСОБА_1 існує заборгованість перед Державною іпотечною установою у сумі 287131,71 грн., у тому числі основна сума боргу складає 142579,68 грн, заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 87240,48 грн, інфляційні втрати 57311,55 грн.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно п. 6.1 Договору по іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 5.3.3 Договору про іпотечний кредит передбачено, що у разі порушення цього договору відповідач зобов`язаний на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитним коштами, штрафних санкцій.

З травня 2014 року відповідач ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання щодо здійснення чергових щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків.

У зв`язку з наявністю у позичальника заборгованості за договором про іпотечне кредитування, Державна іпотечна установа, відповідно до умов договору про іпотечний кредит та положень частини другої статті 1050 ЦК України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, звернувшись до суду 02.12.2014 року з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 157795,88 грн, що станом на 18.11.2014 року складає: заборгованість за основним боргом в сумі 142572,68 грн, нарахованими відсотками в сумі 13788,56 грн, пеня за прострочення сплати кредитних коштів 214,65 грн, інфляційні втрати 1212,99 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що Державна іпотечна установа використала право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченої, а також процентів.Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першоюстатті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другоїстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

За таких обставин, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Державній іпотечній установі не повернуті, а строк виконання такого зобов`язання, настав з моменту пред`явлення відповідної вимоги, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту в сумі 142579,68 грн.

Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами колегія суддів зазначає, що після зміни Державною іпотечною установою строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, позивач не мав правових підстав для нарахування боржнику процентів за користування кредитом на умовах договору про іпотечний кредит, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 18.11.2014 року по 22.04.2019 року в сумі 73451,92 грн, не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги Державної іпотечної установи, в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом підлягають задоволенню в сумі 13788,56 грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту, інфляційних втрат за прострочення сплати процентів, то колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, відповідно до наданого позивачем розрахунку, колегія суддів, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню:

- інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту в сумі 24635,85 грн,

- інфляційні втрати за прострочення сплати процентів в сумі 137,89 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Державної іпотечної установи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором 563-024/ФК-08 від 24.09.2008р. в сумі 181141 грн 98 коп., що складається з 142579 грн 68 коп. заборгованість за тілом кредиту, 13788 грн 56 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24635 грн 85 коп. інфляційні втрати за основним зобов`язанням, 137 грн 89 коп. інфляційні втрати за відсотками та судовий збір в сумі 3598 грн 89 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідачу не було відомо про зміну обслуговуючого банку та платіжних реквізитів для погашення кредиту, він був позбавлений можливості виконувати умови договору щодо сплати кредитних коштів та погашати строкові платежі.

З урахуванням приписів ст. 613 ЦК України судом не було встановлено того, що позивач відмовився прийняти належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

При цьому неповідомлення позивача про зміну місцезнаходження Державної іпотечної установи або взагалі відсутність таких відомостей у відповідача не позбавляло останнього права виконати свої зобов`язання за договором шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса чи нотаріальної контори.

Щодо судових витрат, то у ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги Державної іпотечної установи підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3598 грн 89 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Компанієць Вячеслав Валерійович задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 17 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Державної іпотечної установи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Державної іпотечної установи, ідентифікаційний , заборгованість за кредитним договором 563-024/ФК-08 від 24.09.2008р. в сумі 181141 грн 98 коп., що складається з 142579 грн 68 коп. заборгованість за тілом кредиту, 13788 грн 56 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24635 грн 85 коп. інфляційні втрати за основним зобов`язанням, 137 грн 89 коп. інфляційні втрати за відсотками та судовий збір в сумі3598 грн89 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: В.А. Коновалова

В.М. Луганська