Провадження № 2/201/773/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 31 995,31 грн., з яких сума основного боргу становить 31 605, 91 грн., 3 % річних від суми боргу становить 389,40 грн., а також судовий збір у розмірі 1921 грн.

Ухвалою судді від 09.10.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 15-17).

Ухвалою судді від 04.11.2019р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до спрощеного з повідомленням сторін (а.с. 22-23).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що заявоюОСОБА_1 до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту про продовження оренди кімнати № 407, заявником було гарантовано виконання умов договору та сплату у повному обсязі плати за мешкання у гуртожитку. Таким чином між сторонами було укладено договір найму житлового приміщення. Відповідач кошти за користування житловим приміщеннямне сплачував, неодноразово попереджався про наявність заборгованості, про що наявна претензія з доказом отриманням від 03.10.2018р. У п. 3.1. договору найму житлового приміщення від 01.05.2018р. зазначено, що квартиронаймач зобов`язаний у повному обсязі сплачувати плату за житлове приміщення на розрахунковий рахунок закладу не пізніше 15 числа наступного місяця.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідач в судові засідання по справі, призначені на 29.11.2019р. і на 14.01.2020р. неодноразово не з`явився, про дати судових засідань був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 20), між тим до суду повернулися конверти з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 21, 44 45, 46 - 47).

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначене у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 01.05.2018р. міжПридніпровською державною академією фізичної культури і спорту та ОСОБА_1 укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку, відповідно до п. 3.1 якого плата за житло та енергоносії сплачуються наймачем на реєстраційний рахунок ОСОБА_2 в Держказначействі не пізніше 15 числа наступного місяця у розмірі 3000 грн./міс. та додатково сплачується вартість спожитої електроенергії (за показниками індивідуального лічильника) (а.с. 5 - 6).

Відповідачем зазначений обов`язок виконано не було.

Відповідно до розрахунку заборгованості за помешкання у гуртожитку за період з 01.06.2017 по 31.05.2019 борг ОСОБА_1 становить 31 605,91 грн. (а.с. 8).

3% річних відповідно до розрахункуПридніпровської державної академії фізичної культури і спорту становить 389,40 грн. (а.с. 9).

Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту ОСОБА_1 . було вручено письмову претензію щодо оплати послуг за користування житловим приміщенням (а.с. 7), яка залишена відповідачем без виконання.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК), а свобода договору полягає у тому, що сторони вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Обсяг зобов`язань, що виникають з житлових правовідносин, залежить, зокрема, від характеру правовідносин, статусу житла, форми власності, підстав надання, умов користування тощо, та регулюється нормами цивільного та житлового законодавства, спеціальними законами, а також договором, укладеним між сторонами.

Відповідного до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата встановлена у договорі не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом установлено, що позивач на підставі договору надав відповідачеві в строкове платне тимчасове користування спеціально облаштоване приміщення в гуртожитку ПДА ФКІС у період з 01.05.2018р. по 01.05.2019р., а відповідач зобов`язався провести оплату за проживання у гуртожитку у розмірі та порядку, передбаченим цим договором, однак свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором найму житлового приміщення в гуртожитку у розмірі 31 605,91 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов`язанням на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із розрахунком наданим позивачем та перевіреним судом у судовому засіданні також з відповідача на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту підлягає стягненню три відсотки річних у розмірі 389,40 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-78, 141, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту (місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10, ) заборгованість за договором найму житлового приміщення в гуртожитку від 01 травня 2018 року у розмірі 31 995,31 грн. (тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 31 коп.), з яких сума основного боргу - 31 605, 91 грн. (тридцять одна тисяча шістсот п`ять грн. 91 коп.), 3 % річних від суми боргу - 389,40 грн. (триста вісімдесят дев`ять грн. 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту (місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.).

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова