Справа № 491/9/20
У Х В А Л А

13 січня 2020 року м. Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О., за участю секретаря судового засідання - Гула О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Згідно клопотання, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №2-290/2009 від 6 липня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 - відповідача по справі, борг за кредитним договором №014/0065/82/69505 від 26 січня 2007 року в сумі 7081 гривня 73 копійки на користь позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

З метою забезпечення позовних вимог позивача ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області №б/н від 6 липня 2009 року було задоволено клопотання позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову та накладено арешт на майно належне ОСОБА_1 в межах позовних вимог в сумі 7081 гривня.

Як зазначає ОСОБА_1 у клопотанні, ухвалу про забезпечення позову та виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду, були направлені на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та відповідно були внесені відомості про арешт усього належного ОСОБА_1 нерухомого майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №9395445 від 29 грудня 2009 року реєстратором - Ананьївською районною державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №184713502 від 15 жовтня 2019 року.

Як зазначено в клопотанні, на час звернення з даним клопотанням до суду зобов`язання ОСОБА_1 , як позичальника за кредитним договором №014/0065/82/69505 від 26 січня 2007 року виконані в повному обсязі перед кредитором, що підтверджується довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №В1/62-53 від 18 жовтня 2019 року та відповідно необхідність існування обтяження на майно ОСОБА_1 , на його думку, відсутня.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 у клопотанні, виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного виконавчого документа про стягнення з нього боргу завершено державним виконавцем, як фактично виконане у зв`язку з повним погашенням боргу, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень №15588386 від 1 листопада 2019 року.

Як зазначає ОСОБА_1 , наявність не скасованого арешту на його мано порушує його права, як власника, щодо володіння та розпорядження майном, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним клопотанням та просить скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані відносно нього ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області №б/н від 6 липня 2009 року у вигляді накладення арешту на його майно на суму 7081 гривня.

Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Положення статті 158 ЦПК України не містять будь-яких вимог про виклик у судове засідання з розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову учасників справи.

Проте, судом з метою забезпечення права учасників справи на захист їх законних прав та інтересів було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 .

При цьому, 13 січня 2020 року ОСОБА_1 та представники ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Проте, 13 січня 2020 року на адресу надійшла письмова заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бойко О.О. (а.с.19), повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368707 від 13 січня 2020 року (а.с.20), в якій представник зазначає, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, розгляд клопотання здійснювати без ОСОБА_1 та його представника.

З урахуванням відсутності в положеннях статті 158 ЦПК України вимог про розгляд клопотання за участі учасників справи, заяви представника ОСОБА_1 , суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та представників ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглянувши клопотання про скасування заходів забезпечення позову та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з доданої до клопотання копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом (а.с.7-8) вбачається, що ним задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитом на загальну суму 7081 гривня 73 копійки, у тому числі: - заборгованість за кредитом 5712 гривень 46 копійок; - заборгованість за сумнівними відсотками 511 гривень 19 копійок; - заборгованість за пенею 858 гривень 08 копійок; а також суму державного мита в розмірі 70 гривень 82 копійки та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 250 гривень 00 копійок, а всього 7402 гривні 55 копійок.

Також, з зазначеної копії рішення суду вбачається, що підставою для звернення позивача до суду стало те, що 24 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про надання споживчого кредиту в сумі 15000,00 гривень.

26 січня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір №014/0065/82/69505 про надання кредиту в сумі 15000,00 гривень терміном з 26 січня 2007 року по 26 січня 2010 року із сплатою щомісячно 1/36 від суми ліміту отриманого кредиту, а також зі сплатою 27% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору №014/0065/82/69505 від 26 січня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору - видавши кредит ОСОБА_1 через касу Ананьївського районного відділення Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 15000,00 гривень.

Проте, ОСОБА_1 умови договору не виконав, тобто не здійснював встановлене договором часткове погашення кредиту та відсотків за користування та після попередження про невиконання умов договору не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було змушене звернутися з зазначеною позовною заявою до суду.

Крім того, з копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року у цивільній справі №2-290/2009 вбачається, що в якості забезпечення кредиту наданого ОСОБА_1 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було підписано договори поруки від 26 січня 2007 року, згідно п.2.1 якого вони на добровільних засадах брали на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникали з умов кредитного договору №014/0065/82/69505 від 26 січня 2007 року.

Станом на 5 травня 2009 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком складала 7081 гривня 73 копійки, у тому числі: - заборгованість за кредитом 5712 гривень 46 копійок; - заборгованість за сумнівними відсотками 511 гривень 19 копійок; - заборгованість за пенею 858 гривень 08 копійок, на що й було пред`явлено позовну заяву. Також, банк просив стягнути з відповідачів суму державного мита в розмірі 70 гривень 82 копійки та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 250 гривень 00 копійок. Рішенням суду позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено в повному обсязі.

З доданої до клопотання копії ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року (а.с.6) вбачається, що судом було задоволено заяву ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та з цією метою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму 7081 гривня.

З доданої до клопотання копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 жовтня 2019 року №184713502 (а.с.9) вбачається, що Ананьївською районною нотаріальною конторою за 29 грудня 2009 року за №9395445 внесено запис про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі ухвали Ананьївського районного суду Одеської області №б/н від 6 липня 2009 року.

З наведеного вбачається, що ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року (а.с.6) про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_1 виконано.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З наведеного вбачається, що метою вжиття заходів забезпечення позову є виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З доданої до клопотання копії витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень №15588386 від 1 листопада 2019 року (а.с.11) вбачається, що Ананьївським районним судом Одеської області 5 серпня 2009 року було видано виконавчий лист №2-290 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у сумі 7402 гривні 55 копійок, що відповідає рішенню Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Зазначений виконавчий лист було пред`явлено до виконання 29 жовтня 2009 року до Ананьївського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З наведених норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду виконується на підставі виданого виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, після його пред`явлення до виконання стягувачем та початку виконавчого провадження, який визначається відповідною постановою виконавця.

При цьому, з доданої до клопотання копії витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень №15588386 від 1 листопада 2019 року (а.с.11) вбачається, що за виконавчим листом №2-290 від 5 серпня 2009 року Ананьївським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області 30 листопада 2009 року було відкрито виконавче провадження №1558836.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З наведених норм статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для завершення примусового виконання рішення, а також те, що зазначений факт фіксується винесенням виконавцем відповідної постанови.

При цьому, з доданої до клопотання копії витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень №15588386 від 1 листопада 2019 року (а.с.11) вбачається, що заступником начальника Ананьївського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області 30 червня 2010 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ананьївського районного суду Одеської області згідно виконавчого листа №2-290 від 5 серпня 2009 року. В якості підстави для закінчення виконавчого провадження зазначено, що борг в сумі 7402,55 гривень боржником погашено (квитанції №169 від 25 грудня 2009 року, №85 від 15 січня 2010 року та №177 від 29 червня 2010 року).

З наведено вбачається, що виконавче провадження №15588386 з примусового виконання рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, на момент розгляду судом клопотання про скасування заходів забезпечення позову, рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 6 липня 2009 року у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, відповідно до якого задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитом на загальну суму 7081 гривня 73 копійки, у тому числі: - заборгованість за кредитом 5712 гривень 46 копійок; - заборгованість за сумнівними відсотками 511 гривень 19 копійок; - заборгованість за пенею 858 гривень 08 копійок; а також суму державного мита в розмірі 70 гривень 82 копійки та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 250 гривень 00 копійок, а всього 7402 гривні 55 копійок; виконано в повному обсязі.

Частиною 7 статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до частини 8 статті 158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування заходів забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 ЦПК України, у зв`язку з чим клопотання про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Така думка відповідає правовій позиції, що міститься в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в якому зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Керуючись ст.ст. 150, 158, 260, 261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-290/2009 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в Особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, - задовольнити.

Скасувати арешт на мано, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 20 серпня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 30 жовтня 2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 31 січня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений відповідно до ухвали Ананьївського районного суду Одеської області №б/н від 6 липня 2009 року в якості забезпечення позову на суму 7081 гривня.

У відповідності до положень ч.11 ст.158 ЦПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

При цьому, роз`яснити, що учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.О.Желясков

Ухвала набула законної сили "____"_______________20___року.