Справа № 219/6452/20
Провадження № 2/219/2423/2020
22 грудня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Єлісеєвої С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Позивач звернулася до суду з позовом, згідно якого просить суд визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами, спільною сумісною власністю позивача та відповідача; здійснити поділ цього майна між позивачем та відповідачем, визнавши за кожним із них право власності на Ѕ частину на вказаний житловий будинок.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 жовтня 1998 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подружнє життя між ними не склалося, 08 серпня 2017 року вони розірвали шлюб. В шлюбі подружжя придбало за договором купівлі-продажу від 26.07.2013 року житловий будинок із господарськими спорудами та побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок оформили на відповідача. 13 серпня 2019 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 ». Добровільно з відповідачем вирішити спір щодо поділу майна подружжя неможливо, а тому вона вимушена звернутися до суду із цим позовом.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.07.2020 року відкрито позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.
Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30 жовтня 1998 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений шлюб.
В шлюбі у подружжя ОСОБА_3 народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18-19).
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8.08.2017 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.14).

13 серпня 2019 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 » (а.с.16).

Згідно договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_2 купив будинок номер АДРЕСА_2 . На зазначеній ділянці знаходяться: один житловий будинок, зазначений в плані літерою А-1; прибудова - а; тамбур - а-1; сарай-В; ворота-хвіртка - № 1 -2; огорожа-№ 3 (а.с.9-10).

Згідно п. 12 Договору від 26.07.2013 року вказаний житловий будинок із господарськими спорудами та побудовами придбавався відповідачем (покупцем) за заявою про згоду на його покупку дружиною покупця.

Ринкова вартість спірного будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами на момент оцінки (6.07.2020 року) складає 75 300 гр. без ПДВ (а.с.24-47 звіт та висновок про оцінку майна).

Згідно з ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивач зазначає, що домовленості стосовно визначення часток спільної сумісної власності подружжя між нею та відповідачем не було, на теперішній час вони не досягли угоди про добровільний поділ майна.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2013 року відповідач ОСОБА_2 придбав спірний будинок, саме в той період, коли сторони знаходились у шлюбі.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Судом достовірно встановлено, що сторонами, як подружжям, в період шлюбу був придбаний будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами, який відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме та рухоме майно, відповідно до ст. 63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог, а тому суд задовольняє позовні вимоги та в порядку поділу майна подружжя визнає за кожним із сторін право власності на 1/2 частину спірного будинку.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 280-284, 356 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 60, 68, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами, спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Вважати, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 77,9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., з господарськими спорудами та побудовами в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М.Лапченко