Головуючий суду 1 інстанції - Чернік А.П.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 417/8023/19
Провадження № 22-ц/810/980/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області

на рішення Марківського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2019 року, ухвалене судом у складі судді Чернік А.П.

за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що з 06 листопада 1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу укладення шлюбу і до смерті чоловіка вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та отримували пенсію за віком. На момент смерті розмір пенсії її чоловіка складав 12167,93 грн., а розмір пенсії заявника складав 1497,00 грн. На час смерті чоловіка єдиним суттєвим джерелом існування сім`ї була пенсія чоловіка, заявник отримувала мінімальну пенсію, яка в декілька разів є меншою за пенсію чоловіка, тому основним і постійним джерелом засобів до існування заявниці була пенсія чоловіка і вона перебувала на його утриманні.

Встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні чоловіка та втрати постійного та основного джерела засобів до існування після його смерті необхідно для отримання пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

У зв`язку з чим просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та втратила постійне і основне джерело засобів для існування після його смерті.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд встановив факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Луганській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Марківського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до довідки № 315 від 17 січня 2019 року, виданої Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, заявник є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Скаржник вважає, що жодних доказів потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу у зв`язку з цим коштів подружжя за час шлюбу заявник суду не представила. Суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви, оскільки сам по собі факт отримання заявником доходу у меншому розмірі, ніж у померлого, не є підставою для задоволення заяви.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_3 не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені у визначеному законом порядку.

В судове засідання представник Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи заявлені вимоги суд виходив з того, що заявник на день смерті чоловіка, ОСОБА_2 , перебувала на його утриманні, проживала разом з ним, ніяких доходів не мала, була непрацездатною, а пенсія чоловіка була постійним та основним джерелом засобів до існування.

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 17 квітня 2018 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час смерті ОСОБА_2 заявник та її чоловік проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 314 від 17 січня 2019 року виданої Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області ОСОБА_2 отримував пенсію за віком у розмірі 12167,93 грн.

Згідно довідки № 315 від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та у грудні 2018 року розмір її пенсії склав 1497,00 грн.

На час смерті ОСОБА_2 заявник не працювала.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону).

Статтею 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

Аналіз наведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що на час смерті чоловіка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, отримувала допомогу від свого чоловіка і ця допомога була для неї постійним і основним джерелом для існування відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі та не впливають на законність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Заявником по справі надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без змін, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Н.М. Авалян

Ю.В. Єрмаков.