Номер справи 623/3538/20
Номер провадження 2/623/1009/2020
РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2020 року року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/3538/20 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за неї право власності в порядку спадкування після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок А-1, загальною площею 55,8 кв.м.,в тому числі житлова площа -29 кв.м. та господарські будівлі та споруди: літня кухня під літ. «Б», прибудова до літньої кухні під літ. «б», сарай під літ. « В», погріб під літ. « Г», вбиральня під літ. « Д», паркан № НОМЕР_1 , водопровід № 2. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .31 липня 2019 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області позивачці визначено додатковий строк для прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщину позивачку повідомлено про те, що нотаріальна контора не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал чи дублікат правовстановлюючого документу на будинок.

Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі.

Cторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 (російською мовою) та ОСОБА_4 ( російською мовою) ( а.с.12).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.8-10). ОСОБА_5 16 квітня 2004 року уклала шлюб та після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_6 ( а.с.11).

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 05.04.1994 року, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-986, належав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.21,22).

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2019 року позивачці поновлення прощений строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ( а.с.25-26).

Листом за вих. № 980/02-17 від 21 липня 2020 рок Ізюмська державна нотаріальна контора повідомила позивачку, що нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у позивачки відсутній оригінал чи дублікат правовстановлюючого документу на будинок ( а.с.20).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору в даній справі є визнання права на спадкове майно житловий будинок, а тому відповідачами у справі мають бути інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_4 є спадкоємцями померлого ОСОБА_2 . Доказів про те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину або була усунута від права на спадкування матеріали справи не містять, як і доказів про те, що спадщина була визнана відумерлою у встановленому законом порядку.

Вказані обставини свідчать про те, що Ізюмська міська рада Харківської області є неналежним відповідачем у справі, тоді як спір з приводу права власності на житловий будинок виник між спадкоємцями - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Клопотань щодо заміни неналежного відповідача та витребування доказів позивачем заявлено не було. За таких обставин у задоволенні позовних вимог, заявлених до неналежного відповідача, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк