СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/113/20
ун. № 759/6388/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 до Святошинського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича. У скарзі скаржник просила визнати дії державного виконавця протиправними та скасувати постанову про арешт коштів скаржниці від 26.03.2020, винесену в межах виконавчого провадження №60093834; зняти арешт з заробітної плати скаржниці, накладений відповідно до оскаржуваної постанови.

Розглянувши матеріали скарги, слід зазначити про таке.

Стаття 129 Конституції України вказує, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з судовим контролем за виконанням судових рішень, регулюються розділом VIІ Цивільного процесуального кодексу України.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця. Із принципом законності тісно пов`язаний принцип контролю за виконавчим провадженням. Зумовлений він також постюрисдикційним характером діяльності державного виконавця, який повинен виконати те, що вже присудив уповноважений орган. Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи .

Згідно з ч.10 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розгляд заяв про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та видачу такого виконавчого документа здійснюють суди з розгляду цивільних справ і господарські суди.

Згідно з ч.4 листа ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», визначено, що юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС. У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 383 ЦПК). У порядку цивільного судочинства і відповідно до згаданого розділу ЦПК до судів мають оскаржуватися й дії та бездіяльність органів ДВС під час виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу та інших третейських судів, якщо виконавчі документи на примусове виконання таких рішень видано судами цивільної юрисдикції (розділи VII-1, VIII ЦПК).

Питання виконання та оскарження рішення третейського суду нерозривно пов`язані з відповідним зверненням до державного суду. Відповідно до положень Закону України від 11 травня 2004 року "Про третейські суди" державними судами розглядається дві основні категорії справ, що безпосередньо пов`язані з діяльністю третейських судів: 1) справи про видачу виконавчого документа на рішення третейського суду; 2) справи про скасування рішення третейського суду.

Главою 4 розділу ХІ ЦПК України регулюється провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.09.2015 року у справі № 1545/15 (третейський суддя Волошинович О.П.) задоволено позов ПАТ «Універсал Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 40 835,76 доларів США, третейський збір у сумі 9 637,05 грн.

Згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23.01.2017, заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1545/15 від 25.09.2015 року було задоволено частково. Та постановлено видати виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1545/15 від 25.09.2015 року. по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору кредиту, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у сумі 40 835,76 доларів США, третейський збір у сумі 9 637,05 грн.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне направити матеріали вказаної скарги за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись 31, 32 447- 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», третя особа: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича передати на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Войтенко