У Х В А Л А

21.07.2020 Справа №607/11787/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд в порядку цивільного судочинства із позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними, відповідно до якого просить визнати недійсними договори дарування від 15.06.2007 року, якими ТзОВ ТРК «Беркут» відчужив на користь ОСОБА_2 гараж за адресою: АДРЕСА_1 ) та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує на те, що 15 червня 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Беркут» уклало з ОСОБА_2 договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_2 та договір дарування гаражу за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно зазначених договорів дарувальник товариство з обмеженою відповідальністю ТРК «Беркут» співзасновником якого є ОСОБА_1 , на думку позивача, неправомірно відчужила майно зазначеного Товариства на користь іншого його співзасновника ОСОБА_2 , що суперечить змісту Статуту та положенням законодавства, що регулює діяльність юридичної особи. Позивач вважає, що його права, як засновника ТОВ ТРК «Беркут» порушено, оскільки із майна зазначеного товариства його учасники, у тому числі він як засновник одержують дохід, зокрема шляхом надання об`єктів нерухомості в оренду або вчинення операції з купівлі продажу (п.2.6 Статуту товариства). Засновниками товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Беркут» є фізичні особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Зазначив, що для правомірності прийняття рішення щодо відчуження майна ТзОВ ТРК «Беркут», зборам учасників належить зібрати 50%+1 голос, при цьому в учасника з яким вчиняється правочин право голосу відсутнє. Зважаючи на наведене, з урахуванням часток учасників товариства у статутному капіталі, де ОСОБА_1 має 0,5 %, позивач 9,5%, а відповідач на користь якої укладено спірні правочини дарування від 15.06.2007 року має 90% статутного капіталу, ситуація при голосуванні з розрахунку 50% +1 голос є неможливою та неправомірною, адже ОСОБА_2 в даному випадку позбавлена права голосу щодо правочинів, які вчиняються на її користь. Крім цього, вказав, що зважаючи на факт укладення оскаржуваних договорів дарування, на думку позивача вбачається перевищення повноважень зі сторони зборів учасників, а тому відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності юридичної особи на дату укладення спірних правочинів з відчуження майна ТзОВ ТРК «Беркут».

Позивачем у підтвердження свої вимог надано суду копію Статуту товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанії «Беркут», з якого вбачається, що засновниками (учасниками) зазначеного товариства є фізичні особи громадяни України: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Таким чином, з наданих суду матеріалів позову вбачається, що позивач звернувся із вказаним позовом до суду, як засновник (учасник) товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Беркут» до відповідача ОСОБА_2 , з приводу незаконного, на його думку, з порушенням вимог Статуту, відчуження майна зазначеного товариства на користь іншого його засновника ОСОБА_2 , шляхом укладення спірних правочинів, який він просить визнати недійним, на підставі ч.1 ст.227, ч.1 ст.215 ЦПК України.

Розглянувши матеріали позову, суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Частиною першої статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право звертатися до господарського суду мають, юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 2 частини 1 ст.20 Господарсько-процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського Суду України у п.3.1, 3.2 своєї постанови від 24 жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», із врахуванням змін та доповнень, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, зі справ, що виникають з корпоративних відносин. Справи, що виникають із корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані із створенням, діяльністю,, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, виключно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи характер спірних відносин, які виникли між позивачем та відповідачем, як засновниками (учасниками) товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Беркут» з приводу відчуження майна зазначеного товариства, шляхом укладення договорів дарування у користь іншого його учасника, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Паперовий продукт» про стягнення заборгованості, слід відмовити, з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку господарського судочинства

Керуючись ст. ст. 186, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан