Провадження № 2/369/4235/20
22.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Мазурик Д.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що позивачу згідно договору дарування житлового будинку від 10 грудня 2005 року на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку за АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина будинку належить її сину ОСОБА_3 . У спірній квартирі зареєстрований чоловік позивача відповідач ОСОБА_2 , який більше ніж шість років у будинку не проживає, чим порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні будинком відповідачу ніхто не створював і не створює наразі. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.
Третя особа до судового засідання надала клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить його задовольнити.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивачу ОСОБА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку від 10 грудня 2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 25 березня 2008 року за №18221472, реєстраційний номер 8405493 на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку за АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина вказаного будинку належить її сину ОСОБА_3 .
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої' виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святощинського району Київської області від 06 серпня 2020 року № 694 в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: колишній чоловік - ОСОБА_2 , 1968 року народження, зареєстрований з 2013 року; її мати - ОСОБА_4 , 1951 р. н., зареєстрована з 2000 року; син - ОСОБА_3 , 1990 р. н., зареєстрований з 2000 року; син - ОСОБА_5 , 1996 р. н., зареєстрований з 2000 року; онук - ОСОБА_6 , 2013 р. н., зареєстрований з 2013 року.
У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач не проживає в даній квартирі більше року.
З викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Дубас