Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, який згодом уточнив та змінив предмет позову на визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони, які не перебували у офіційному шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний позивач. З середини 2017 року батьки проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ним припинені. Дитина з моменту народження зареєстрована за адресою позивача. Після закінчення спільного проживання, позивач тривалий час вільно спілкувався з дочкою, за домовленістю з відповідачкою дитина час від часу проживала з ним, він весь цей час забезпечував її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Перешкод у спілкуванні відповідачки з дитиною не створювалось, вона безперешкодно мала можливість забрати дитину до себе додому. Проте згодом, сторони не дійшли до порозуміння щодо місця проживання дочки. На теперішній час дитина мешкає разом з відповідачкою, проте остання не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання та нормального розвитку дочки. Позивач створив належні матеріально-побутові умови для проживання малої, доброзичливо ставиться до дитини та до виконання своїх батьківських обов`язків, в нього є постійні заробіток, житло та власний автомобіль. Має можливість забезпечити культурний розвиток дитини через наявність культурно-масових закладів поруч та відвозити її туди на власному автомобілі. Теперішня його дружина має гарне відношення до ОСОБА_6 , вони добре контактують один з одним. Сама ОСОБА_6 постійно виказує бажання проживати з батьком, вважає своїм домом місце проживання у батька. При цьому, позивач зобов`язується жодним чином не чинити перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю. Просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги №02-ГП від 25.09.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити. Додатково зазначив, що дочка на теперішній момент проживає з відповідачкою, з дитиною бачитись не дає, подарунків для дитини не приймає. Звернення до Органу опіки та піклування до результатів не привели. Проживає в будинку, який належить його матері, має родину, одружений вдруге, повнолітня дочка дружини мешкає окремо.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги №221 від 23.10.2019 року, у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надавши відзив на позовну заяву, зазначили, що з серпня 2007 року по серпень 2017 року сторони проживали однією сім`єю, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина ОСОБА_8 . З серпня 2017 року сторони припинили спільне проживання, відповідачка разом з дочкою ОСОБА_6 та старшим сином ОСОБА_9 мешкає у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Дочка за місцем мешкання ходить до школи, відповідачка приймає активну участь у її навчанні, постійно контактує з вчителями, бере участь у батьківських зборах. Зазначила також, що дійсно офіційно не працевлаштована, проте працює приватним чином перукарем та майстром манікюру, має щомісячний стабільний дохід приблизно 10000 грн. До червня 2019 року спору між сторонами щодо місця мешкання дитини не малось, перешкод у спілкуванні дитини з батьком вона не чинила, однак згодом поведінка позивача стала агресивною, неодноразово він вчиняв скандали, які супроводжувались вчиненням відносно відповідачки фізичного та психічного насилля на очах дитини, що негативно впливає на настрій та емоційний стан дочки. Стосовно такого випадку відповідачка навіть зверталась до органів поліції. Для підтвердження своєї позиції, будь-яких доказів щодо невиконання або неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки, вживання нею спиртних напоїв або наркотичних засобів чи аморальної поведінки останньої, а також відсутності у неї самостійного доходу, позивачем не надано. Крім того, зазначила, що зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з позивача на утримання дочки, а відтак поставлення позивачем питання щодо зміни місця проживання їх спільної дитини, на думку відповідачки, є нічим іншим, як намаганням уникнути позивачем сплати аліментів та додаткових витрат на неї.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання 16.12.2020 року не з`явилась, надала на адресу суду висновок виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-195 від 09.12.2019 року про залишення на розсуд суду питання щодо визнання місця проживання неповнолітньої ОСОБА_7 , 2010 р.н.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1,2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що сторони з серпня 2007 року по серпень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 05.08.2010 року Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №615, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 .

За довідкою про склад сім`ї КСН мікрорайону «Курчатово» №573 від 04.06.2019 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з дочкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики, виданої КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24 Маріупольської міської ради Донецької області», ОСОБА_8 , 2010 р.н., навчалася у вказаному закладі з вересня 2016 року у 3 класі, має достатній рівень знань, фізично розвинена, на уроках зосереджена, уважна, активна, за характером товариська, добра, до однокласників та старших ставиться з повагою, старанна та сумлінна. Взаємовідносини у батьків та дочки доброзичливі, спокійні, але батьківські збори відвідує лише батько дитини, мати підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному режимі.

Відповідно до довідки МВС України серії ІІА №1523576, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 18.09.2019 р. на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та у розшуку не перебуває.

Згідно копії трудового договору від 04.09.2019 року працював на посаді юрисконсульта ТОВ «Маріупольстальконструкція». За характеристикою зарекомендував себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, який успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. У спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий, привітний, з партнерами і клієнтами ввічливий та чемний. За характером витриманий, миролюбний, сторониться конфліктних ситуацій. Претензій та зауважень з боку керівництва не було.

Відомості ГУ ДПС у Донецькій області від 25.02.2020 року свідчать, що за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року ОСОБА_1 отримано: у І кварталі 2018 року - 6289,25 грн. (соціальні виплати); у ІІІ кварталі 2018 року - 5350,00 грн. (надання майна в лізинг); у ІІІ кварталі 2019 року - 5350,00 грн. (надання майна в лізинг); у ІІІ кварталі 2019 року 7238,09 грн. (заробітна плата), у ІV кварталі 2019 року 16527,38 грн. (заробітна плата).

Водночас, суду представлено й такі відомості.

За довідками КСН «Лучистий» від 25.10.2018р., 06.06.2019 р. та 17.10.2019р., ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дочкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169696012 від 07.06.2019 року, на підставі договорів дарування від 03.03.3017 року та 14.03.2019 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_4 (загальна площа 71 кв.м, житлова площа 28.1 кв.м).

Згідно характеристики №81 від 07.10.2019 року та довідки №108 від 19.12.2019 року, виданих КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №30 Маріупольської міської ради Донецької області», ОСОБА_8 , 2010 р.н., дійсно навчається у вказаному закладі у 4 класі, має достатній рівень знань, старанна, працелюбна учениця, має широкий кругозір, достатній запас слів, емоційне мовлення, вміє добре висловлювати власні думки, але недостатньо активна на уроках. Має високий рівень культури, добра, щира, скромна. Користується повагою серед однокласників, з пошаною ставиться до дорослих і друзів, дуже рідко буває відсутня на заняттях (причина відвідування психолога, погане самопочуття), вивчає англійську мову, співає у шкільному хорі. Мама приділяє належну увагу вихованню й навчанню доньки, перебуває в колективі батьків класу, проявила себе доброзичливою, відповідальною людиною, відгукується на прохання вчителя. У вересні класним керівником було обстежено умови проживання сім`ї: у будинку чисто, охайно, у дитини є окрема кімната, що дозволяє успішно займатися навчальним процесом, мама зустріла доброзичливо, уважно віднеслась до поставлених запитань, охоче показала дім.

Згідно психологічного заключення від 13.11.2019 року, наданого психологом Кальміуським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради (далі КРЦСССДМММР), на консультацію звернулась ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_10 , приводом послужила тривожність дитини в зв`язку із сімейними обставинами, психологічну діагностику проведено в індивідуальній формі. За результати психодіагностичного дослідження виявлено, що основними індивідуально особистісними особливостями ОСОБА_7 є: адекватна самооцінка, висока ситуаційна тривожність; внутрішня доброзичливість і чуйність, дружелюбність та комунікабельність; рівень актуального розвитку відповідає віку. Рекомендовано: створювати ситуації емоційного комфорту за допомогою заохочення і підтримки дитини у важких для неї умовах; практикувати релаксаційні та медитативні техніки; відновлення емоційного стану та робота з емоційним та фізичним виснаженням; формувати почуття впевненості й успіху; відновлення власної вартості, самооцінки, довіри до дорослих.

Відповідно до характеристики за місцем проживання, виданої дільничним офіцером поліції Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_3 за зарекомендувала себе з посереднього боку, у зловживанні алкогольних напоїв та вживанні наркотичних засобів помічена не була, скарг на поведінку останньої з боку сусідів та родичів не надходило, приводів до Кальміуського ВП за порушення публічного порядку не мала.

Згідно психологічного заключення від 13.11.2019 року, наданого психологом КРЦСССДМММР, на консультацію звернулась ОСОБА_3 , приводом послугували складні життєві стосунки у родині, психологічну діагностику проведено в індивідуальній формі. За результати психодіагностичного дослідження виявлено, що основними індивідуально особистісними особливостями ОСОБА_3 є: адекватна самооцінка, низький ступінь агресивності, висока ситуаційна тривожність внаслідок пережитих подій в житті, що безпосередньо вплинути на її життя та на життя близьких людей, настирливі і неприємні спогади; внутрішня доброзичливість і чуйність, обережність по відношенню до інших. Рекомендовано: практикувати релаксаційні та медитативні техніки; відновлення улюблених занять, структурування часу та налагоджений план; формувати почуття впевненості й успіху; формувати прагнення досягати результатів.

Листом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 26.09.2019 року повідомлено про прийняте рішення за зверненням ОСОБА_3 від 30.05.2019 року, згідно якого встановлено, що остання зверталась до органів поліції стосовно того, що її колишній чоловік ОСОБА_1 не впускає її до будинку, де знаходиться їх спільна дитина 9-ти років. Виїздом УПП на місці події конфлікт було вичерпано, за вказаним фактом не вбачається ознак кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-195 від 09.12.2019 року, питання щодо визначення місця мешкання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на розсуд суду.

За висновком оцінки потреб сім`ї, а також акту оцінки потреб сім`ї/особи (соціальна картка № НОМЕР_2 ) від 08.11.2019 року, складених КРЦСССДМММР, встановлено, що за результатами оцінювання потреб родини ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_7 з`ясовано, що складні життєві обставини наявні, стан задоволення потреб дитини пограничний (наявні проблеми та обставини певною мірою порушують нормальну життєдіяльність дитини, частково впливають на стан дитини та задоволеність її потреб), вплив факторів сім`ї та середовища нейтральний (фактори сім`ї та середовища частково сприяють вирішенню проблеми. У громаді наявні й доступні необхідні ресурси для підтримки та вирішення проблеми. Отримувачі усвідомлюють наявність проблем, розуміють їх ризики і загрози. Отримувачі готові співпрацювати у вирішенні своїх проблем з надавачами послуг), випадок класифіковано як середньої складності, призначено відповідального за організацію соціального супроводу сім`ї.

За довідкою ДНЗ №68 (ДНЗ №68) №1 від 02.01.2020 року, ОСОБА_8 відвідувала вказаний дошкільний заклад у період з 2013 по 2016 роки, під час відвідування закладу у вихованні дитини приймали участь всі члени родини, дитину приводили та забирали із садочка як мати, так і батько, а також бабуся та старший брат.

Листами Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 02.01.2020 року та Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 10.01.2020 року повідомлено, що згідно відомостей інформаційного порталу Національної поліції України виявлені звернення ОСОБА_3 , за одним з яких внесене відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001669 від 23.09.2019 року за ст.125 ч.1 КК України.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю відповідачки, в судовому засіданні пояснила, що онука ОСОБА_6 дуже болісно переживає розлучення батьків та конфлікті ситуації, що між ними стаються, дитина періодично проживала то з батьком, то з матір`ю. На теперішній час постійно проживає з матір`ю, яка приділяє достатній час її вихованню та догляду, взаємовідносини між ними налагоджені, дитині краще буде с мамою.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивача, вважає що дитині краще буде з батьком, оскільки він має всі можливості, як матеріальні, так і моральні, щоб утримувати та виховувати дочку. Відповідачка спілкуватись з дитиною забороняє не тільки батьку, а і їй. Вважає, що онуці краще проживати буде з батьком.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є знайомими родини, зазначити, що їм відомо лише те, що позивач та відповідачка не живуть разом більше 2 років. Їх спільна дочка ОСОБА_6 , проживала періодично то з батьком, то з матір`ю, з якою наразі проживає постійно.

Свідок ОСОБА_16 , який є старшим сином відповідачки від першого шлюбу, в судовому засіданні пояснив, між ним на його матір`ю ОСОБА_3 часто відбувались різні конфлікти через побутові непорозуміння, більше двох років він постійно проживає з бабусею ОСОБА_12 , з матір`ю не спілкується. Сестру бачив давно, з вітчимом ( ОСОБА_1 ) періодично спілкується, може звернутись за допомогою якщо потрібно. Від нього йому стало відомо, що мати заборонила вітчиму спілкуватись з сестрою. Під час спільного проживання декілька разів чув, як мати лаялась на адресу сестри.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є знайомою родини, пояснила, що позивач та відповідачка не живуть разом більше 2 років. Ще під час спільного проживання між ними постійно відбувались конфлікти, зі слів ОСОБА_18 (відповідачки) ОСОБА_19 (позивач) неодноразово її бив, у тому числі на очах дитини. Їх спільна дочка ОСОБА_6 , дуже болісно переживала такі стосунки між батьками, на теперішній час дитина постійно проживає з матір`ю. Стосунки між відповідачкою та дитиною добрі, наявні всі необхідні умови для її проживання (у дитини окрема кімната), утримання та виховання. Позивач матеріально не допомагає.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 надали аналогічні пояснення.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Однак, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини». Оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При цьому матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 року у справі №182/2037/17.

Заслухавши позицію кожної сторони, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням емоційного стану дитини, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для неї, мати виховує та утримує доньку, займається її розвитком, при цьому, враховуючи відсутність виключних обставин, які б вказували на неможливість проживання дитини окремо від відповідачки, суд дійшов переконливого висновку про необхідність відмови в повному обсязі у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки проживання дитини з матір`ю буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відмовити.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.12.2020 року.

Суддя: Т.В. Пустовойт