Постанова

Іменем України

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 237/1754/17

провадження № 61-17618св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Вельможко Анна Вікторівна,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник відповідача - адвокат Кузнєцова Оксана Петрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцової Оксани Петрівни, на постанову Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Пономарьової О. М., Гаврилової Г. Л., Ткаченко Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ними було набуто спільне майно, а саме: автомобіль марки DAFXF 95.430, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який 13 липня 2012 року було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Зазначала, що під час ознайомлення з матеріалами справи № 237/3611/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя нею було з`ясовано, що у період перебування у шлюбі ОСОБА_2 здійснив відчуження спільного автомобіля ОСОБА_3 , при цьому відчуження спільного майна відбулось без її згоди.

Вважала, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та, оскільки вона не давала згоди на його відчуження, договір купівлі-продажу повинен бути визнаний недійсним, а сам автомобіль - витребуваний у відповідача ОСОБА_3

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: визнати договір купівлі-продажу автомобіля DAF XF95.430, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений у вигляді довідки-рахунку недійсним; витребувати з чужого незаконного володіння автомобіль DAF XF95.430 випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у складі судді Ліпчанського С. М. позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу автомобілю DAF XF95.430, випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений у вигляді довідки-рахунку недійсним.

Витребувано з чужого незаконного володіння автомобіль DAF XF95.430 випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 липня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.

Скасовано заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2019 року у складі судді Ліпчанського С. М. позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу автомобілю DAF XF95.430, випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений у вигляді довідки-рахунку недійсним.

Витребувано з чужого незаконного володіння автомобіль DAF XF95.430 випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2019 року заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі № 237/1754/17 (провадження № 2/237/186/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Доповнено резолютивну частину рішення наступним абзацом:

«Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний автомобіль було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, не спростовано, доказів надання згоди позивачем на відчуження спірного автомобіля не надано, відтак позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції вважав, що оскільки ОСОБА_3 був знайомий із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до укладення спірного правочину, отже, йому достовірно було відомо, що ОСОБА_2 не отримував згоди ОСОБА_5 на продаж автомобіля, відтак вважав, що ОСОБА_3 не можна визнавати добросовісним набувачем відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцова О. П., задоволено частково.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2019 року в частині витребування з чужого незаконного володіння автомобілю DAF XF95.430 випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В решті рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2019 року залишено без змін.

Додаткове рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2019 року скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1 925 грн та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 320 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом в розмірі 480 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля недійсним відповідно до вимог статей 203, 205, 215 ЦК України в межах заявлених вимог, що узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у справі № 374/504/17.

Апеляційний суд зазначив, що оскільки спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та відчужений одним з подружжя без згоди іншого, отже, порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Щодо вимог в частині витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння, апеляційний суд вважав висновки районного суду про наявність підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є помилковими, оскільки доказів того, що відповідач ОСОБА_3 знав про відсутність згоди ОСОБА_5 на відчуження автомобіля не надано, отож стверджувати про недобросовісність його дій не можна.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що в матеріалах справи відсутня інформація, хто є власником спірного автомобіля на час ухвалення судового рішення: відповідач ОСОБА_3 чи інша особа, чи взагалі є в наявності спірний автомобіль і у кого його необхідно витребувати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Кузнєцова О. П., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в частині залишення рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2019 року без змін скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_5 понесені ним витрати за правничу допомогу.

Інші учасники справи судове рішення не оскаржували, тому справа переглядається у межах доводів касаційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцова О. П.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцова О. П. мотивована тим, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності її згоди на відчуження спірного автомобіля.

Зазначає, що долучені до матеріалів справи листи ВРЕВ ДАІ № 2 з обслуговування Кіровського, Куйбишевського та Петровського районів м. Донецька ГУМВС України Донецької області Управління державної автомобільної інспекції № 9/2-345 від 12 березня 2014 року № 9/2438, виданої 24 березня 2014 року Управлінням державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Донецькій області, наданих на запит адвоката Карпенко А. А., є сумнівні та не можуть бути визнані належними доказами. Крім того, вказує, що відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС України від 11 серпня 2010 року № 379, інформація щодо реєстрації права власності на спірний автомобіль є конфіденційною і не передбачає можливості надання її за запитом адвоката.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судами попередніх інстанцій правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що суди дійшли правильного висновку про те, що правовою підставою недійсності договору купівлі-продажу автомобіля від 16 листопада 2013 року є відсутність її згоди на таке відчуження спільної сумісної власності подружжя.

Посилається на те, що на день надання довідок ВРЕВ ДАІ № 2 з обслуговування Кіровського, Куйбишевського та Петровського районів м. Донецька ГУМВС України Донецької області Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Донецькій області були державними установами України з відповідними повноваженнями та не перебували на тимчасово окупованій території.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2019 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою судді Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У період з 01 вересня 2007 року по 11 грудня 2013 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 01 вересня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 92, розірвано.

13 липня 2012 року ОСОБА_2 придбав автомобіль DAF XF95.430, випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

16 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, в результаті якого власником автомобіля DAF XF95.430, випуску 2006 року, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 став ОСОБА_3 .

Відповідно до листа ВРЕР ДАІ № 2 з обслуговування Кіровського, Куйбишевського та Петровського районів м. Донецька Головного управління МВС України в Донецькій області Управління державтоінспекції від 12 березня 2014 року № 9/2-345 станом на 19 лютого 2014 року по комп`ютерному обліку ВРЕР ДАІ з обслуговування Кіровського, Куйбишевського та Петровського районів м. Донецька № 2 про УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, автомобіль DAF XF 95.430, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 з 16 листопада 2013 року обліковується за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_3 було проведено вторинну реєстрацію у Сервісному центрі ДАІ № 1402 відповідно до договору купівлі-продажу від 16 листопада 2013 року.

В матеріалах справи письмова згода ОСОБА_4 на продаж автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_2 відсутня (том 1 а. с. 133).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцової О. П. задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи ? контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 16 листопада 2013 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , спірний автомобіль є спільним майном подружжя, письмової згоди ОСОБА_1 на продаж чоловіком автомобіля DAF XF95.430, випуску 2006 року, не надавала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що оскільки доказів надання згоди позивачем на відчуження спірного автомобіля не надано, відтак, позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування його з чужого незаконного володіння, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення районного суду в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, апеляційний суд зазначив, що в матеріалах справи відсутня інформація, хто є власником спірного автомобіля на час ухвалення судового рішення, у чиєму володінні цей автомобіль перебуває та у кого слід його витребувати. При цьому апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля з огляду на відсутність згоди позивача на таке відчуження.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним з огляду на таке.

Відповідачем ОСОБА_2 не оспорювалося, що спірне майно (автомобіль) на час укладення договору купівлі-продажу не належало виключно йому, отже, презумпція спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, не спростована.

Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавала згоду на відчуження спірного автомобіля та/або, що відповідач ОСОБА_2 діяв за її дорученням чи в її інтересах.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про неналежність доказів, а саме: листа ВРЕВ ДАІ № 2 з обслуговування Кіровського, Куйбишевського та Петровського районів м. Донецька ГУМВС України Донецької області Управління державної автомобільної інспекції № 9/2-345 від 12 березня 2014 року № 9/2438, виданої 24 березня 2014 року Управлінням державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Донецькій області, наданих на запит адвоката Карпенко А. А., є необґрунтованими, оскільки інформація, зазначена у цих листах підтверджена відповідними державними органами.

Забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, дослідивши усі надані сторонами докази, надавши їм належну правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановив, що спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, був відчужений відповідачем ОСОБА_2 без згоди позивача ОСОБА_1 , тому договір купівлі-продажу автомобіля від 16 листопада 2013 року є недійсним.

Посилання заявника на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що автомобіль був проданий без його згоди не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки суди ухвалили рішення про задоволення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності. З огляду на зміст статті 65 СК України наявність згоди на укладення договору щодо розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, повинна доводити особа, яка уклала такий договір.

Судове рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння не оскаржувалося, відтак колегією суддів не переглядається.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість його рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кузнєцової Оксани Петрівни залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк