Номер провадження 2/243/625/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано в КП БТІ м. Слов`янська Донецької області.

Зазначає, що вона прийняла спадщину і звернулася до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 27 листопада 2019 року нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою для відмови стало те, що внаслідок пошуку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за критерієм пошуку « ОСОБА_3 » нотаріусом було виявлено тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1402125 від 22 жовтня 2004 року, реєстратор П`ята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова 1142, 1145/20 від 22 серпня 2003 року, відділ державної виконавчої служби у Солом`янському районі, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно.

Зазначає, що це обтяження не має жодного відношення до її померлого чоловіка, оскільки це обтяження стосується ОСОБА_3 , якому належала квартира у АДРЕСА_2 , на яку був накладений арешт, реєстраційний номер обтяження 1402105, зареєстрований 22 жовтня 2004 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження для якого було також - постанова 1142, 1145/20 від 22 серпня 2003 року відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі.

Вважає, що оскільки у власності її чоловіка ніколи не було квартири у АДРЕСА_2 , то ці обтяження не можуть впливати на оформлення її спадкових справ.

Крім того відомості про успадковану квартиру АДРЕСА_3 взагалі відсутні в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується відповідною інформацією №192717841 від 12 грудня 2019 року.

Таким чином, виникла ситуація, коли вона успадкувала квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., однак позбавлена можливості оформити спадщину шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину. Без документів, які б посвідчували право власності на успадковану квартиру, її право власності також не визнається.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 56,5 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги серії АА № 110832204 від 13 грудня 2019 року (а.с.2), у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. 11 січня 2020 року надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_2 . Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач Миколаївська міська рада Слов`янського району Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Суду надано Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій Миколаївська міська рада проти позовних вимог не заперечує.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно дост.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 22 грудня 2018 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (а.с.9).

ОСОБА_3 є чоловіком позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_3 , виданого повторно 13 квітня 2019 року Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28 липня 1993 року, зареєстрованого в КП БТІ м. Слов`янська Донецької області 26 серпня 1993 року за № 118/1(а.с. 8).

Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1ст. 1298 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 12 червня 2019 року за № 88/2019, номер у спадковому реєстрі 64318759, Приватним нотаріусом Слов`янського районного округу Донецької області Зубковою А.О. (а.с. 31-32).

27 листопада 2019 року Приватним нотаріусом Слов`янського районного округу Донецької області Зубковою А.О. за №1345/02-31, ОСОБА_2 було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі Свідоцтва на право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 з тих підстав, що вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с.10).

Підставою для відмови стало те, що внаслідок пошуку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за критерієм пошуку « ОСОБА_3 » нотаріусом було виявлено тип обтяження - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1402125 від 22 жовтня .2004 року, реєстратор П`ята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова 1142, 1145/20 від 22 серпня 2003 року, відділ державної виконавчої служби у Солом`янському районі, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно.

Так з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №192705157 від 12 грудня 2019 року, це обтяження стосується ОСОБА_3 , якому належала квартира у АДРЕСА_2 , на яку був накладений арешт, реєстраційний номер обтяження 1402105, зареєстрований 22.10.2004 р. П`ятою київською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження для якого було також - постанова 1142, 1145/20 від 22.08.2003 р. відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі.

Так, позивач зазначає, що саме її чоловікові ОСОБА_3 ніколи не належала квартира у АДРЕСА_2 , на яку був накладений арешт, тому ці обтяження не можуть впливати на оформлення спадкових справ ОСОБА_2 .

Докази того, та інформація, що арешт накладено саме на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та саме на квартиру АДРЕСА_3 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - відсутні.

Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги наведене, без державної реєстрації прав на нерухоме майно моє право власності не визнається.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 з наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті15та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Складність у оформленні спадкових прав полягає у тому, що звернувшись до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що такі дії суперечать законодавству України.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 56,5 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 11 січня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова