КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 373/1505/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1492/2020Головуючий у суді першої інстанції - Тиханський О.Б. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Чернієнком Сергієм Анатолійовичем, який діє на підставі договору, на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 32 130,87 грн. за кредитним договором № б/н від 16.04.2013, з яких: 4 312,34 грн. - заборгованість за кредитом; 12 019,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 793,08 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 506,23 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 16.04.2013 між банком та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом підписання заяви на отримання банківських послуг, за умовами якого відповідачем отримано кредит у розмірі 300,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов Договору та положень ст.ст. 526, 527 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував та станом на 20.06.2018 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 32 130,87 грн. за кредитним договором № б/н від 16.04.2013, з яких: 4 312,34 грн. - заборгованість за кредитом; 12 019,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 793,08 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 506,23 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 2-4).

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01.02.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н віцд 16.04.2013 у розмірі 20 643,90 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (а.с. 92-95).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.10.2019 заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 159-160).

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову. В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданих відповідачем, з точки зору їх належності та допустимості, а як наслідок прийшов до неправильного висновку про наявність заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № б/н від 16.04.2013 і про необхідність стягнення з першого на користь банку суми грошових коштів (а.с. 166-183).

21.01.2020 представником банку подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та постановлено з урахуванням усіх обставин справи при належній оцінці доказів, апеляційна скарга не обґрунтована, та не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак не підлягає задоволенню.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Але погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі не можна з огляду на таке.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи міститься достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, позивачем разом із позовною заявою надано необхідні докази по наявності заборгованості за укладеним кредитним договором. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості.

Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають разом вказаний договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом відповідача у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 договору за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., + 5% від суми позову.

Із виписки чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Відповідач не оспорював умови кредитування.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідачем було зазначено, що йому не було відомо ані про факт винесення судом оскаржуваного рішення, ані про наявність у провадженні Обухівського районного суду Київської області на розгляді цивільної справи за позовом банку до нього, оскільки, починаючи з 25.04.2018 перебував за кордоном. Про ухвалення заочного рішення по даній справі він дізнався на початку березня 2019 року. Відповідач звертав увагу суду першої інстанції на те, що у період із 21.06.2018 по 06.09.2018 на його банківський рахунок було перераховано з банківського рахунку його знайомого, ОСОБА_3 , заборгованість за кредитними коштами загальною сумою 7 000,00 грн. (платіжні доручення від 21.06.2018, 11.07.2018 та 14.08.2018) (а.с. 116-118).

У період із 16.09.2018 по 20.01.2019 також були перерахування із зазначено вище банківського карткового рахунку Р. Гмирко на рахунок відповідача грошових коштів загальною сумою 9 160,00 грн. (платіжні доручення від 16.09.2018, 17.10.2018, 17.11.2018 та 20.01.2019) (а.с. 119-122). 14.09.2018 ОСОБА_4 на картку відповідача було зроблено перерахування на суму 2 000,00 грн. (а.с. 142 зв.) 15.02.2019 було перераховано 1 165,00грн. (платіжне доручення від 15.02.2019) (а.с. 123).

Як вбачається із зазначених вище платіжних доручень, у період із 20.06.2018 по 15.02.2019 включно, на банківський рахунок відповідача, було перераховано Р.Гмирком та ОСОБА_4 грошові кошти загальною сумою 19 325,00 грн.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, а відтак, розглядав справу за розрахунком заборгованості, наданий банком, станом на 20.06.2018

Отже, на дату ухвалення рішення в суді першої інстанції 01.02.2019, було зараховано на картку відповідача грошові кошті у розмірі 18 160,00 грн. (7 000,00 грн. (платіжні доручення від 21.06.2018, 11.07.2018 та 14.08.2018) + 9 160,00 грн. (платіжні доручення від 16.09.2018, 17.10.2018, 17.11.2018 та 20.01.2019) + 2 000,00 грн. (від 14.09.2018 ОСОБА_4 ) = 18 160,00 грн.), які мають бути внесені в рахунок погашення заборгованості і повинні бути враховані при ухвалені рішення.

Щодо зарахування 1 165,00 грн. від 15.02.2019, дана сума не може враховуватись в рахунок заборгованості, оскільки вона була внесена після ухвалення судового рішення.

Банк, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 32 130,87 грн., з який: 4 312,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 019,22 грн. - відсотки за користування кредиту; 13 793,08 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 506,23 грн. - штраф (процентна складова). На підтвердження своїх вимог, було надано розрахунок заборгованості станом на 20.06.2019.

Відповідно до п.п. 2.1.6.8., 2.1.6.14. Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» погашення кредиту по платіжних картках робиться в наступному порядку: відсотки, тіло кредиту, пеня.

З урахуванням внесених грошових коштів на картку відповідача у розмірі 18 160,00 грн., погашення заборгованості буде проводитись наступним чином:

18 160,00 (внесені кошти) - 12 019,22 грн. (відсотки за користування кредиту) - 4 312,34 грн. (заборгованість за тілом кредиту) = 1 828,44 грн. (сума основного зобов`язання).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції про зменшення розміру пені - 13 793,08 грн. до суми основного зобов`язання, у відповідності зі ч. 3 ст. 551 ЦК України, до розміру 4 312,34 грн., та скасовує рішення у цій частині.

Оскільки сума основного зобов`язання складає 1 828,44 грн., суд апеляційної інстанції вважає за доцільним зменшити розмір пені до 2 000,00 грн., у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відтак, 2 000,00 грн. (нарахована пеня) + 1 828,44 грн. (сума основного зобов`язання) = 3 828,44 грн. (заборгованість за кредитом),

Таким чином, всього на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що становить 3 828,44 грн. (заборгованість за кредитом), з яких 1 828,44 грн. - сума основного зобов`язання, 2 000,00 грн. - нарахована пеня.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» нарахування пені та штрафів передбачено за одне і теж порушення - прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Отже, у суду відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 штрафів в сумі 500,00 грн. - фіксована частина, та 1 506,23 грн. - процентна складова.

Враховуючи вищевикладене, заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 01.02.2019 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 209,85 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 314,78 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 524,63 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Чернієнком Сергієм Анатолійовичем, який діє на підставі договору - задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім),44 грн., з яких : 1 828 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім),44 грн. - сума основного зобов`язання, 2 000 (дві тисячі),00 грн. - нарахована пеня.

В іншій частині позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 209,85 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 314,78 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 524,63 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк