печерський районний суд міста києва
06 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Соколова О.М.
при секретарі - Проскурні А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , треті особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , треті особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач та відповідач ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачається, що за позивачу на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини квартири, відповідачу ОСОБА_2 1/3 частини квартири. Після одруження відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сторони проживали в орендованій квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів народилась дочка ОСОБА_4 , яку за згодою батьків було зареєстровано у спірній квартирі з 04.11.2014. Проте у спірній квартирі дочка відповідачів, ОСОБА_4 , ніколи не проживала, що стверджується актами. Враховуючи, те що у спірній квартирі дитина, фактично ніколи не проживала, та те що, у батьків ОСОБА_4 наявне інше житлове приміщення, яке належить їм на праві приватної власності, позивач просить усунути перешкоди позивачу в користування власністю, шляхом визнання малолітньої ОСОБА_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, з наступним зняттям її з реєстраційного обліку, оскільки зазначене позбавляє можливості позивача реалізувати своє право розпоряджатись належною їй часткою, і впливає на розмір вартості комунальних послуг.
В судове засідання представник позивача не з`явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала просила задовольнити.
Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних доказів. Крім того подав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги в повному обсяг.
Відповідач-2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про місце день і час розгляду справи повідомлена належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України.
Представник третьої особи Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.
Представник Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином, до суду було спрямовано висновок про недоцільність визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила користування квартирою, зняття з реєстрації та виселення.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечать її інтересам, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є власником 2/3 спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності та відповідач-1 є власником 1/3 спірної квартири АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 30.03.2013 року уклали шлюб, після чого почали проживати в орендованій квартирі.
Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку за згодою обох батьків було зареєстровано у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ,
Відповідно до довідки про реєстрації місця проживання у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 з 24.10.1998 р., ОСОБА_2 з 05.11.1998 р., ОСОБА_4 з 04.11.2014 р.
У грудні 2014 року відповідачі отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , та переїхали на постійне місце проживання з малолітньою дитиною.
Згідно інформаційної довідки № 146038892 від 20.11.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності за ОСОБА_2 має право власності на Ѕ частини та ОСОБА_3 має право власності на Ѕ частини вказаної квартири.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ніколи не вселялась та не проживала у спірній квартирі, що стверджується актом обстеження умов проживання від 16.11.2018, за підписом головних спеціалістів юридичного відділу Служби у справах дітей Печерської РДА, в акті зафіксовано відсутність у квартирі дитячого одягу, іграшок та інших дитячих речей.
Крім того, судовим рішенням від 31.08.2018 року шлюб між відповідачами розірвано. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, ОСОБА_3 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 , дитина проживає разом з матір`ю, а місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
01.04.2019 року складено акт про не проживання ОСОБА_4 з 2014 по 01.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири ОСОБА_2 , за цим договором передав у власність ОСОБА_3 Ѕ частини квартири, та отримав за неї визначену грошову суму (а.с. 169-173), тобто у власності ОСОБА_3 є 100 % право власності.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.
Члени сім`ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вини проживають, що суттєво відрізняє їхній правовий статус від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема, право розпорядження цим майном. Разом із тим їм належить право використовувати приміщення для проживання, яке є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (стаття 405 ЦК України). Проте член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.Обмеження (позбавлення) права користування житлом можуть обумовити тільки такі дії членів сім`ї власника житла, які пов`язані зі зловживанням ними своїми правами або з невиконанням покладених на них обов`язків і безпосередньо порушують при цьому права та законні інтереси інших осіб.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 ніколи проживала та не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та окрім того, мати ОСОБА_4 , володіє квартирою АДРЕСА_2 , а тому ОСОБА_4 підлягає визнанню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Що стосується вимоги позивача про зняття ОСОБА_4 з реєстрації, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, відповідно до зазначеної норми зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК України). Підстав відступити від таких висновків судом не встановлено.
При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , треті особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, адреса: 01010, м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, буд. 15.

Третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, адреса: 01010, м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, буд. 15.

Суддя О.М.Соколов