Провадження № 2/243/490/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Маслової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Слов`янськ Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, Бучанської міської ради Київської області, третя особа Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить, у тому числі, квартира АДРЕСА_1 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину 17 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області, однак отримала відмову, обґрунтовану тим, що право власності на вищевказану квартиру за померлою зареєстроване не в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в Горлівському міському бюро технічної інвентаризації, натомість враховуючи, що місто Горлівка Донецької області відноситься до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріус позбавлений можливості перевірити чи не змінився перехід права власності на зазначену квартиру. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги та визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.
Представник відповідача - Бучанської міської ради Київської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцезнаходженням Бучанської міської ради Київської області, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов та зустрічний позов не надав.
Представник відповідача - Горлівської міської ради, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та зустрічний позов не надав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Представник третьої особи - завідувач Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, також в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, пояснень по суті позовних вимог ОСОБА_1 суду не надала.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Зі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Відділом приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів 21 травня 1998 року згідно з рішенням Виконкому міської ради № 222 від 20 травня 1998 року, вбачається, що квартира
Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Так, пунктом 1.4 та підпунктом «г» пункту 1.5, а також підпунктом «б» пункту 4.1 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, в редакції, що діяла на момент виникнення у ОСОБА_2 права власності на вищевказану квартиру, встановлено, що до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться, у тому числі, квартири багатоквартирних будинків. Державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток N 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. У свою чергу пунктом 8 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, що є додатком № 1 до Правил Державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб визначено, що документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, є, у тому числі, свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, що видаються органами приватизації.
Отже суд доходить переконання, що ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 29 травня 1998 року.
Разом з тим, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196088634 від 13 січня 2020 року слідує, що право власності на вищезазначену квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано за жодною особою.
Наведене дає суду підстави для висновку, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , станом на час судового розгляду цієї справи в установленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_2 .
В той же час, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 10 квітня 2019 року, свідчить, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.
За приписами ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить, у тому числі, вищенаведена квартира у м. Горлівка Донецької області.
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Так, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 24 квітня 1959 року свідчить, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , а отже є її спадкоємцем першої черги.
Частиною 1 статті 1268 та частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
З постанови державного нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковської Л.М. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 1400/02-31 від 11 жовтня 2019 року, слідує, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, яка складається, у тому числі, з квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вищевказану квартиру за померлою зареєстроване не в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в Горлівському міському бюро технічної інвентаризації, натомість враховуючи, що місто Горлівка Донецької області відноситься до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, перелік яких затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, нотаріус позбавлений можливості перевірити чи не змінився перехід права власності на зазначену квартиру.
В той же час, враховуючи, що відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196088634 від 13 січня 2020 року, право власності на вищенаведену квартиру за жодною особою не зареєстроване, та приймаючи до уваги, що з матеріалів справи вбачається, що жодна інша особа, окрім позивача, не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається з даної квартири, суд доходить переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334, ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ст.ст. 1221-1222, ч.ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261, ч. 1 ст. 1268, ст.ст. 1269-1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженкою міста Горлівка Донецької області, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13 січня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін