ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6972/19
Провадження № 2/362/1023/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Макухи О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2016 року о 16:20 в м. Київ, пр. Глушкова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля «Geely» д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , надалі та автомобіля «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 , та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Згідно Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23.02.2017 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3.6, 10.4 ПДР України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа - власник транспортного засобу «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу № 5843 від 13.07.2017 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної склав 55 798,00 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 5843рв від 18.07. 2017 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання (а.с. 38-39).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, у випадку існування підстав для винесення заочного рішення, не заперечує проти винесення такого рішення (а.с. 51).
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 45) та про день та час розгляду справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 47) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, заяв та клопотань з процесуальних питань до суду від нього не надходило.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, відповідач повідомлявся шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року у справі №752/425/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2016 року о 16:20 в м. Київ, пр. Глушкова за участю: автомобіля «Geely» д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , надалі та автомобіля «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 (а.с. 7).
Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу № 5645/11/16 про оцінку ТЗ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 , складає 303 104,09 грн., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 складає 103915,89 грн., вартість легкового автомобіля «Ford Fiesta» д.р.н. НОМЕР_2 на момент пошкодження складає 111348,00 грн. (а.с. 11-15).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
31.11.2017 року відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.9).
Відповідно до Наказу № 5843 від 13.07.2017 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної склав 55 798,00 грн. ( п`ятдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 00 коп.), яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 5843рв від 18.07. 2017 року (а.с.25).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Це передбачено також ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, що врегульовано ч.1 ст.1188 ЦК України.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно із положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. 38.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він пошкодив транспортний засіб належний ОСОБА_2 , який в свою чергу отримав страхове відшкодування від МТСБУ, до якого перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1921,00 гривень судового збору.
Керуючись статтями 988, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 280 - 284, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 57 636,00 грн. (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять шість гривень 00 коп.) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Текст рішення виготовлено 15.04.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко