Провадження № 2-з/522/80/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

05 лютого 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши без повідомлення сторін заяву представника ОСОБА_1 адв. Струкової К.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на боці позивача ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненим.

31.01.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник позивача з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу на проведення перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а також накладення заборони відповідачу та будь-яким уповноваженим ним особам фізичний доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 до завершення судового розгляду спору та виконання рішення після набрання ним законної сили.

Позивач зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з встановленням факту повного виконання кредитних зобов`язань позивача перед відповідачем на підставі рішення суду, що обумовлює необхідність визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів із метою захисту права власності на квартиру АДРЕСА_2 , натомість існує загроза вчинення з боку відповідача дій в порядку ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про іпотеку» направлених на здійснення фізичного доступу до квартири та проведення перевірки іпотечного майна, зокрема, встановлення правових підстав перебування в зазначеній квартирі осіб, реєстрації місця проживання осіб, проведення ремонтних робіт, здійснення істотних поліпшень зазначеної квартири. Проте, представника позивача вважає, що такі дії відповідача порушують права позивачки, захист та відновлення яких здійснюється у судовому процесі по цивільній справі №522/13975/18.

На підтвердження обставин, що можуть в подальшому призвести до істотного ускладнення виконання судового рішення представником надано копію листа АТ «УкрСиббанк» від 10.01.20 р. із вимогою надати банку фізичний доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про іпотеку», викладено доводи позивачки щодо повного виконання кредитного зобов`язання, яке не потребує подальшого забезпечення іпотечним майном, а також зазначено побоювання позивачки щодо ймовірності загрози майну під час здійснення фізичної перевірки стану збереження іпотечного майна банком.

Матеріали заяви суддя отримала 03.02.2020 року.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає, що позов може забезпечуватися, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до положень ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У відповідності до ч.1 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд враховує, що саме лише посилання сторони позивача у заяві на потенційну можливість ухилення відповідачки від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст.81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що предметом спору є вимоги про визнання припиненим кредитного договору та визнання припиненим іпотечного договору, яким забезпечено виконання грошового зобов`язання по кредитному договору предметом іпотеки, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, забезпечення позову у заявлений представником позивача спосіб, а саме шляхом накладення заборони відповідачу на проведення перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а також накладення заборони відповідачу та будь-яким уповноваженим ним особам фізичний доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 до завершення судового розгляду спору та виконання рішення після набрання ним законної сили, суд вважає таким, що не відповідає способам забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України, та повідомлені представником позивача обставини не дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий позов буде задоволено, виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим в майбутньому.

Крім того, слід звернути увагу, що спосіб захисту повинен мати практичне застосування, так, заборона відповідачу на проведення перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборона відповідачу та будь-яким уповноваженим ним особам фізичний доступ до квартири, не буде мати практичного застосування.

Окрім того право іпотекодержателя щодо перевірки та огляду предмета іпотеки було визначено сторонами в п.2.1.4 іпотечного договору та зважаючи на те, що дійсність даного договору сторонами не оспорєються, підстав для його невиконання на даний час суд не вбачає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 83, 89, 95, 151-153, 223, 247, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адв. Струкової К.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на боці позивача ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненим, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Дата складання повну тексту ухвали суду 05.02.2020 року.

Суддя Л.В. Домусчі