Справа № 127/4426/20
Провадження № 2/127/688/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.05.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивовано тим, що 22 січня 2019 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений Договір позики 22012019 від 22.01.2019 року. Відповідно до Договору ОСОБА_1 надав Відповідачу кошти в сумі 31000 грн. 00 коп. на строк користування 12 місяців, до 5 січня 2020 року. Договір скріплений особистим підписом ОСОБА_2 , що свідчить про її згоду з умовами тримання та повернення коштів. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку Відповідача стосовно Позивача виникло зобов`язання, згідно якого відповідач зобов`язаний повернути одержані кошти в повному обсязі та сплачувати відсотки за користування коштами в терміни встановлені Договором. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору. Доказом і фактом отримання 22.01.2019 року позики (коштів) ОСОБА_2 від ОСОБА_1 підтверджується підписанням ОСОБА_2 Договору і Додатку №1 до Договору позики №22012019 від 12.01.2019 року. Повернення коштів згідно Договору здійснюється, згідно Додатку. №. 2 до договору позики №22012019 від 22.01.2019 графіку платежів який наведено в 9 абзаці Договору. Проте, повернення коштів згідно Графіку платежів не відбулося. Згідно 19 абзацу Договору позики нарахована пеня: «Якщо позичальник не сплатив щомісячний платіж в день настання дати його належної сплати , визначеної Графіком платежів, то починаючи з 2 календарного дня від дати його неналежної сплати, Позичальник за кожний такий випадок прострочення повинен додатково до простроченого платежу виплатити пеню в розмірі 100 гривень за кожен календарний день прострочення». Платежі, оплачені Відповідачем 16.02.2019 р. - 1600 грн, 22.02.2019 р. - 1000 грн., 07.03.2019 р. - 500 грн., 22.03.2019 р. - 1000 грн., оплачені невчасно згідно графіку платежів і були зараховані в рахунок оплати пені згідно договору в черговості погашення вимог Позивача, яка була нарахована з 2 календарного дня вії дати належної сплати платежу. Просить ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики 22012019 від 22.01.2019р. з 05 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року у розмірі 108300 грн. та судовий у розмірі 1083 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Враховуючи думку позивача, вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 січня 2019 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений Договір позики 22012019 від 22.01.2019 року.

Відповідно до Договору ОСОБА_1 надав Відповідачу кошти в сумі 31000 грн. 00 коп. на строк користування 12 місяців, до 5 січня 2020 року. Договір скріплений особистим підписом ОСОБА_2 , що свідчить про її згоду з умовами тримання та повернення коштів.

Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку Відповідача стосовно Позивача виникло зобов`язання, згідно якого відповідач зобов`язаний повернути одержані кошти в повному обсязі та сплачувати відсотки за користування коштами в терміни встановлені Договором. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору. Доказом і фактом отримання 22.01.2019 року позики (коштів) ОСОБА_2 від ОСОБА_1 підтверджується підписанням ОСОБА_2 Договору і Додатку №1 до Договору позики №22012019 від 12.01.2019 року.

Повернення коштів згідно Договору здійснюється, згідно Додатку. №. 2 до договору позики №22012019 від 22.01.2019 графіку платежів який наведено в 9 абзаці Договору. Проте, повернення коштів згідно Графіку платежів не відбулося.

Згідно 19 абзацу Договору позики нарахована пеня: «Якщо позичальник не сплатив щомісячний платіж в день настання дати його належної сплати , визначеної Графіком платежів, то починаючи з 2 календарного дня від дати його неналежної сплати, Позичальник за кожний такий випадок прострочення повинен додатково до простроченого платежу виплатити пеню в розмірі 100 гривень за кожен календарний день прострочення».

Платежі, оплачені Відповідачем 16.02.2019 р. - 1600 грн, 22.02.2019 р. - 1000 грн., 07.03.2019 р. - 500 грн., 22.03.2019 р. - 1000 грн., оплачені невчасно згідно графіку платежів і були зараховані в рахунок оплати пені згідно договору в черговості погашення вимог Позивача, яка була нарахована з 2 календарного дня вії дати належної сплати платежу.

На підтвердження укладення договору позики і передачі грошей позичальник ОСОБА_2 власноруч розписалася у договорі, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні.

Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.

Позикодавець ОСОБА_1 виконав умови договору позики від 22.01.2019 року та передав грошові кошти в сумі 31000, 00 грн. позичальнику ОСОБА_2 , яка, в порушення взятих на себе зобов`язань, у строк, зазначений в договорі до 05.01.2020 року борг з врахуванням відсотків не повернула.

Правовідносини, що виникли між сторонами із договору позики, є зобов`язальними, і регулюються нормами глав 47, 48, 51, 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1, 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 20.02.2020року заборгованість відповідача за договором позики від 22.01.2019року становить 108300,00грн. Дана сума розрахована за період з 05.02.2019 року до 20.02.2020року і складається з: суми основного боргу 31000,00 грн., відсотки 43400,00грн., пеня -33900,00грн.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, підлягають до часткового задоволення, оскільки нарахована позивачем пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 33900,00грн., суперечить ст. 18 п. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якого несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, тому до стягнення з відповідача підлягає 50% від основної заборгованості за тілом позики в розмірі 15500,00грн. (31000,00/2= 15500,00грн.).

Позивач підтвердив, що станом на день ухвалення судом рішення, сума позики повернута не була.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики 22012019 від 22.01.2019р. з 05.02.2019року по 20.02.2020року у розмірі 89 900,00грн., з яких: 31000,00грн. тіло кредиту, 43400,00грн. відсотки, 15500,00грн. пеня.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 899,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 526, 530, 1046, 1047, 1051 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 22012019 від 22.01.2019р. з 05.02.2019року по 20.02.2020року у розмірі 89 900,00грн., з яких: 31000,00грн. тіло кредиту, 43400,00грн. відсотки, 15500,00грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 899,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Вказані строки продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Повне судове рішення складено 26.05.2020року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: