Єдиний унікальний номер 725/3572/19
Номер провадження 2/725/492/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретяра судового засідання Дем`яненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

та представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ПП "Житлосервіс" про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 в якій фактично проживає його син ОСОБА_9 .

Так, 03.11.2018 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_9 повідомив його про те, що зі стелі та по стінах кухні, коридору, дитячої кімнати тече вода, внаслідок чого з`явились сліди потьоків, відшарування фарби, шпаклівки та керамічної плитки, деформація плашок, поява щілин та руйнування верхнього шару підлогового покриття з ламінату, поява щілин та шпаклювання, знеструмлення двох освітлювальних приладів.

Про вказані обставини затоплення було повідомлено мешканця квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, яка знаходиться поверхом вище над його квартирою, ОСОБА_7 , а також викликано працівників поліції, після чого мешканцями квартири АДРЕСА_2 було усунено джерело витоку води та до своєї квартири для огляду сантехніки нікого допущено не було.

В подальшому, 05 листопада 2018 року працівниками ПП «Житлосервіс» було складено акт № 1/11, згідно якого встановлено у його квартирі видимі сліди замокання на стелі у кухні площею 3 кв.м та стіні 1,2 кв.м., у коридорі на стелі 0,2 кв.м. та стіні 1,8 кв.м, у дитячій кімнаті на стелі 0,2 кв.м. та стіні 0,6 кв.м., у вітальні на стіні площею 1,2кв.м., а також наявні видимі сліди замокання ламінату у вітальні, дитячій кімнаті та кухні площею 3,5 кв.м. Крім того, зазначено, що причину затоплення встановити не вдалося, так як ремонті роботи мереж у квартирі АДРЕСА_2 були проведені силами мешканців даної квартири без участі представників ПП «Житлосервіс».

Крім того, за наслідками здійсненої працівниками поліції перевірки та згідно довідки КМП «Аварійно-диспетчерська служба - 080», що в квартирі АДРЕСА_2 був забитий каналізаційний стояк на кухні.

Таким чином, вважає, що відповідальність за завдану йому шкоду повинні нести відповідачі як власник, а також мешканці квартири АДРЕСА_3 .

З метою визначення розміру завданої йому майнової шкоди ним було замовлено будівельно-технічну експертизу за висновками якої вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття належної йому квартири становить 23993,35 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири він також зазначав моральних страждань, оскільки він з родичами був змушений самостійно ліквідовувати наслідки залиття, квартира близько тижня не була придатною для проживання та небезпечною через залиття електроприладів, а провести ремонті роботи не представляється можливим, враховуючи необхідність звернення до суду, так як відповідачі добровільно шкоду не відшкодували.

В ході судового розгляду даного спору позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій вказував на те, що на спірні правовідносини, які випливають із грошового зобов`язання відповідачів по відшкодуванню шкоди, поширюються вимоги ст. 625 ЦК України та з відповідачів на його користь підлягають стягненню 3 % річних та інфляційні.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 26849,35 грн., яка складається з вартості ремонту та витрат на експертизу, 30000 в рахунок відшкодування моральної шкоди, 3 % річних на суму матеріальної шкоди в розмірі 1466,57 грн. та інфляційні в розмірі 1149,53 грн.

В ході судового розгляду даного спору до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ПП "Житлосервіс", призначено судову будівельно-технічну експертизу та витребувано докази з МКП «Аварійно-диспетчерська служба - 080».

На вказану позовну заяву надійшов відзив ПП «Житлосервіс» в якому останній вказував на те, що є неналежним відповідачем, оскільки відповідачі не виконали покладених на обов`язків щодо забезпечення належного функціонування внутрішньоквартирної системи водопостачання та каналізації (мережі від кухонної мийки та відвідні труби до каналізаційних мереж стояка). Також, звертали увагу на те, що відповідачі перешкоджали огляду внутрішньоквартирних мереж на їх кухні, в день затоплення не впустили позивача до своєї квартири, натомість після його повідомлення про залиття, затоплення припинилось, отже останні усунули його джерело. Крім того, вважає, що швидкість із якою проходило залиття квартири АДРЕСА_4 не можлива від засмічення кухонного стояка водовідведення, а також в такому випадку вода має бути брудною, переважно чорного кольору, з вмістом жирів, натомість квартира позивача була залита чистою водою.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, при цьому позивач пояснив, що залиття квартири відбувалось простою чистою водою та припинилось протягом приблизно пів години після того як відповідачів було повідомлено про подію, при цьому відповідачі нікого в свою квартиру не впускали. Також, представник позивача зазначав, що самостійно встановити причину затоплення квартири позивач не має можливості, а тому звернувся з даним позовом до суду, вважаючи, що саме з вини відповідачів найімовірніше відбулось затоплення, що також вважає доведеним письмовими доказами по справі.

Представник відповідача ПП «Житлосервіс» Мадай Н.О. в судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні змісту відзиву та доповнень до нього, вважала, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачів заподіяної шкоди на користь позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, в інтересах відповідача ОСОБА_7 діяв представник ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність вини відповідачів в затопленні квартири позивача.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що працює на посаді інженера ПП «Житлосервіс» та йому відомі обставини даної справи з приводу чого пояснив, що мешканці квартири АДРЕСА_2 не допускали нікого до свого помешкання для огляду їх каналізаційних мереж при цьому з приміщення їх квартири не можливо прочистити загальнобудинкову каналізаційну мережу та всі роботи, які проводились у квартирі могли стосуватись виключно внутршіньоквартиних мереж. Зазначав, що внутрішньобудинкова мережа оглядається ПП «Житлосервіс» двічі на рік, про що складається відповідний акт, а за наявності звернень громадян, вони протягом доби мають відповідно відреагувати та перевірити стан мережі, натомість таких звернень щодо будинку АДРЕСА_5 не надходило. Капітальний ремонт мереж проводиться за рахунок коштів співвласників багатоквартирного будинку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані його син та дружина. Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10.04.2001 року та довідкою ПП «Житлосервіс» від 27.05.2019 року №802 (а/с 15, 19 Том 1).

Відповідно до довідки ПП «Житлосервіс» від 11.05.2019 року №657 в квартирі АДРЕСА_2 у вказаному будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому в графі власник/квартиронаймач зазначено ОСОБА_6 , який за вказаною адресою зареєстрованим не значиться та відсутні відомості про те, чи належить йому вказана квартира на праві приватної власності чи він є її основним квартиронаймачем (а/с 20 Том 1).

Відповідно до акту № 1/11 складеного 05.11.2018 року працівниками ПП «Житлосервіс» відповідно до якого виходом на місце за адресою АДРЕСА_6 виявлено видимі сліди замокання на стелі у кухні площею 3 кв.м та стіні 1,2 кв.м., у коридорі на стелі 0,2 кв.м. та стіні 1,8 кв.м, у дитячій кімнаті на стелі 0,2 кв.м. та стіні 0,6 кв.м., у вітальні на стіні площею 1,2кв.м., а також наявні видимі сліди замокання ламінату у вітальні, дитячій кімнаті та кухні площею 3,5 кв.м. Причину затоплення встановити не вдається так як ремонтні роботи мереж холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_5 були проведені силами мешканців даної квартири без участі представників ПП «Житлосервіс» (а/с 21 Том 1).

Вказаний акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а при цьому причини залиття не представилось можливим встановити з підстав наведених у акті.

Також, по факту затоплення позивач звертався з відповідною заявою в правоохоронні органи та за результатами його звернення ЧВП ГУНП в Чернівецькій області прийнято рішення про припинення розгляду заяви, оскільки з спірних правовідносин вбачається цивільно-правовий спір. При цьому, в ході перевірки було проведено бесіду з ОСОБА_8 , яка зазначала, що 03.11.2019 року близько 22 год. 00 хв. вона разом з чоловіком викликала аварійно-диспетчерську службу, оскільки в них був забитий стояк на кухні, працівниками СКП «АДС-80» власними силами виконано ремонтні роботи по очищенню каналізаційного стояка на кухні (а/с 23 Том 1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №474 від 13.10.2020 року, наявні в квартирі АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 видимі внутрішньо квартирні мережі водопостачання та каналізації знаходяться в доброму технічному стані; внутрішньо будинкові мережі водопостачання з сталевих труб та каналізації з чавунних труб в межах квартир АДРЕСА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться в задовільному технічному стані; встановити достовірно факт, а також час проведення ремонту на внутрішньо квартирних та внутрішньо будинкових мережах у вказаних квартирах за візуальним оглядом не надається можливим, експерту надається можливим візуально встановити лише те, що протягом експлуатації будинку проводилась заміна внутрішньо квартирних мереж водопостачання та каналізації квартир АДРЕСА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того на технічному поверсі експертом було виявлено, що на окремих ділянках внутрішньо будинкових мереж водопостачання та каналізації було здійснено роботи по заміні труб, технічний стан не замінених труб можна охарактеризувати як незадовільний на межі ветхого. Експерту не надається можливим достовірно встановити, що дії (бездіяльність) власників квартири АДРЕСА_3 призвели до залиття квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку 03 листопада 2018 року. Експерту не надається можливим встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між незадовільним станом на момент затоплення - 03.11.2018 року, внутрішньо квартирних мереж в квартирі АДРЕСА_3 , та затоплення квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку. Експерту не надається можливим достовірно встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 , яке мало місце 03 листопада 2018 року, проте з огляду на наявні в матеріалах справи копії довідки МКП «Аварійно-диспетчерська служба - 080» Чернівецької міської ради, виданої ОСОБА_7 , ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_4 , являється забиття (засмічення) каналізаційного стояка (внутрішньо будинкової мережі).

Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, зазначений висновок експерта не містить одозначних відповідей на поставлені перед експертом питання, містить у собі припущення, що є недопустимим у доказуванні відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому не береться судом за основу при вирішенні даного спору.

У відповідності до інформації наданої МКП «Аварійно-диспетчерська служба - 080» від 14.12.2020 року, 03.11.2018 року о 21 год. 53 хв. поступила заявка по АДРЕСА_7 і бригада виїхала на місце та виконала роботи по прочистці каналізаційного стояка на кухні, а саме - зняття сифону та його прочистки, а також прочистка внутрішньо-квартирної зливної каналізаційної труби, яка з`єднана з загально-будинковим стояком. Додаткових робіт за цією адресою ні в підвалі, ні на технічному поверсі не проводились, причини витоку води в кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 не відомі. Ремонті роботи в квартирі АДРЕСА_2 виконувались вручну каналізаційною пружиною та дротом.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У відповідності до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З системного аналізу положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що остання передбачає презумпцію вини правопорушника, у зв`язку з чим на відповідачів покладено тягар доказування того, що в їх діях відсутня вина у заподіянні шкоди, при цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Відповідно до ст.10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями.

Як вбачається зі змісту ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку;2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку;3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням;4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників;6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин;7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку;8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства;9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом;10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Крім того, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45, з подальшими змінами та доповненнями передбачено, що власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню будинків.

За змістом ст. 117 ЖК України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

Таким чином, законом покладено обов`язок на власників і наймачів квартир в багатоквартирному будинку вживати заходів для здійснення поточного і капітального ремонтів спільного майна багатоквартирного будинку та з урахуванням того, що каналізаційного стояк внаслідок забиття якого стався витік води в квартирі АДРЕСА_2 знаходився у вказаній квартирі, враховуючи специфіку виконаних робіт по усуненню забиття, а саме зняття сифону на кухні та його прочистки, мешканці квартири АДРЕСА_2 зобов`язані були вживати заходів для попередження його аварійного стану та при виявлені несправності стояка повідомляти підприємство по обслуговуванню будинків, яке в межах своїх повноважень зобов`язане здійснити поточний ремонт трубопроводу.

Враховуючи вказані норми матеріального права та надані позивачем докази, суд приходить до переконливого висновку, що залиття відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 , які не забезпечили справність обладнання водовідведення у квартирі, де вони постійно проживають та належними і допустимими доказами не доведено протилежного.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦПК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому відповідно до довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області відповідач ОСОБА_11 був знятий з реєстрації 12.12.2017 року за рішенням суду та зареєстрованим в м.Чернівці та в межах Чернівецької області не значиться. Також належними та допустимими доказами в ході судового розгляду даного спору не представилось можливим встановити власника квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем за завдану ними матеріальну шкоду.

При визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд бере до уваги висновок будівельно-технічної експертизи №490 від 28.02.2019 року, виконаний на замовлення позивача, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно виконати в квартирі АДРЕСА_4 вказаного вище будинку становить 23993,35 грн. (а/с 71 Том 1).

Також, в розмір майнової шкоди позивачем включено також витрати на проведення експертного дослідження, натомість витрати на залучення експерта відповідно до вимог ст.ст. 137, 139 ЦПК України віднесено до судових витрат та вони підлягають компенсації пропорційно до розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку вказаних витрат в якості майнової шкоди та питання про їх відшкодування буде вирішуватись в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, матеріальне становище та ступінь вини відповідачів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди та з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, ст. 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Оскільки відносини між позивачем та відповідачем склались з приводу заподіяння шкоди (делікт), а не з приводу прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідні вимоги позивача про стягнення інфляційних та 3 % річних задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, при цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 768,40 грн., а також відповідно до рахунку №21 від 05.02.2019 року він сплатив вартість проведеної судово-будівельної експертизи становить 2856,00 грн., а також відповідно до копії договору про винесення змін та доповнень №1 від 16.11.2020 року, а також копій квитанцій до прибуткового касового ордеру позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 14000 грн.

Таким чином, вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема з урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, розмір судових витрат, що стягуються з відповідачів на користь позивача слід зменшити пропорційно тій частині вимог в задоволенні якої було відмовлено.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 10, 117 ЖК України, ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2005 року №76, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі 26849,35 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 в рівних частках витрати на правову допомогу в сумі 7028 грн., а саме по 3514 грн. з кожного; судовий збір в сумі 385,74 грн., а саме по 192,87 грн. з кожного, а також витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1433,71 грн., а саме по 716,86 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 грудня 2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна