ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4874/19 Номер провадження 22-ц/814/1820/20Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача - Таращенко В.І.

представник відповідача - ОСОБА_2.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року, ухвалене суддею Даценком В.М., повний текст рішення складено - 04 червня 2020 року

у справі за позовом обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 року позивач обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . У даному будинку діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення, так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладався засіб теплопостачання централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач. Відповідачу присвоєно особовий номер споживача послуг з централізованого опалення 191703. У 2003 році власником було здійснено відключення квартири від мереж централізованого опалення із влаштуванням індивідуальної (автономної) системи теплопостачання. Представниками ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», як теплопостачальною організацією, та ВАТ «Лубнижитлобуд», проведено обстеження місць загального користування даного будинку в АДРЕСА_2 (бувша адреса АДРЕСА_3 ), в якому знаходиться квартира відповідача. За наслідками обстеження складено акт від 11.10.2012 року, в якому зазначені кількість під`їздів у будинку, відсутність опалювальних приладів у під`їзді, де розташована квартира відповідача, технічна характеристика, довжина і діаметр розподільчих трубопроводів у підвалі. На підставі акту обстеження виконано розрахунки кількості теплової енергії на опалення місць загального користування відносно квартири відповідача, згідно яких, починаючи з жовтня 2012 року проводиться нарахування плати за опалення місць загального користування. Плата нарахована тільки за опалювальний період відповідно до чинних тарифів на теплову енергію. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем такі послуги надаються, а відповідач їх приймає, від них не відмовляється і тому зобов`язаний проводити їх оплату. У зв`язку з не оплатою опалення місць загального користування будинку по кожному місяцю опалювальних періодів з листопада 2016 року по квітень 2019 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2515,44 грн. На вимоги позивача проводити оплату спожитої теплової енергії відповідач не реагує, заборгованість не погашає.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2020 року за клопотанням представника позивача позовні вимоги в частині стягнення боргу за опалення місць загального користування будинку за період з січня 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 626,36 гривень - залишено без розгляду (а.с. 100-101).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року позов обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку - задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування будинку в сумі 1889,08 грн., яка виникла за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 1442,66 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У період з листопада 2016 року по грудень 2018 року споживач ОСОБА_1 оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не проводив, внаслідок чого утворилася заборгованість за даний період у розмірі 1889,08 грн., що підтверджується письмовим розрахунком позивача. З урахуванням того, що у будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, відсутні прилади опалення місць загального користування, суд прийшов до висновку, що відповідач повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Отримуючи комунальні послуги, відповідач зобов`язаний вносити за них плату, яка відповідно до п.п.18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків. Доводи відповідача щодо неналежної теплоізоляції трубопроводів підвалу та неправильних даних, використаних позивачем при розрахунках, судом першої інстанції відхилено, оскільки такі доводи нічим не підтверджено та відсутні відомості про те, що з 2012 року мережа труб у будинку зазнала змін.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача відсутні оригінали первинної документації, відсутні технічні дані будинку, в якому проживає відповідач, відсутня проектна документація, але суд прийняв такі «вихідні дані» до уваги. У позовній заяві відсутні посилання на достовірні джерела отримання інформації про протяжність трубопроводів у підвалі будинку, їх діаметри (зовнішні і внутрішні). Розрахунок заборгованості здійснений на підставі за неіснуючими Методиками, які втратили чинність. Крім того, судом проігноровано клопотання відповідача про необхідність з`ясування обсягу повноважень на складення і підписання акту обстеження будинку контролером ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та начальника АДС ЛКЖЕУ. Вважає, що під час розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, суд першої інстанції допустив порушення принципу змагальності і рівності можливостей учасників. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано його письмове процесуальне клопотання про винесення окремої ухвали щодо системних протиправних дій ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з ознаками низки економічних, службових злочинів, а також зловживання монопольним становищем. Також рішенням суду було стягнуто судовий збір з відповідача, який звільнений від його сплати, оскільки має 2 групу інвалідності безстроково.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» посилається на законність рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 5). Відповідач за вищевказаною адресою зареєстрований, що підтверджується довідкою Сектору з реєстрації проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП (а.с. 25).

Квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення з 2003 року. З того часу оплата за поставку теплової енергії до квартири, відключеної від системи централізованого опалення, не проводилася.

У будинку, де знаходиться квартира відповідача, діє внутрішньобудинкова система централізованого опалення, так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладався засіб теплопостачання - централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води до вказаного багатоквартирного будинку, в якому мешкає відповідач.

Після звернення до позивача із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від системи ЦО будинку, відповідач їх отримав та не оскаржував ці технічні умови і розрахунки проектної організації, погодився з ними, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо будинкових мереж опалення.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

У пункті 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування: Qмзк = SQмзк + Qвтр., де SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування, Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

З урахуванням того, що у будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, відсутні прилади опалення місць загального користування, суд прийшов до висновку, що відповідач повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.

Відповідне нарахування плати проводиться за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач у період з листопада 2016 року по грудень 2018 року оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не проводив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1889,08 грн. (а.с. 8). Розрахунок заборгованості було проведено згідно з вимогами чинного законодавства, з урахуванням встановлених розпорядженнями міського голови періодів опалювального сезону, рішень Полтавської обласної ради про тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України про встановлення тарифів на теплову енергію.

Відтак, суд першої інстанції визнав, що вимоги позивача ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про стягнення заборгованості за опалення МЗК є обґрунтованими.

Крім того, суд врахував, що обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на власника, балансоутримувача будинку та/або виконавця заходів з утеплення місць загального користування будинку. Позивач не є учасником таких відносин, тому не повинен нести негативні наслідки пов`язані з можливим невиконанням вказаними суб`єктами своїх обов`язків.

При цьому, суд звернув увагу на те, що нарахування позивачем витрат відповідно до Методики проводиться незалежно від стану теплоізоляції трубопроводів підвалу на підставі лише даних про довжину, діаметр трубопроводів, загальну площа будинку, площу квартири власника.

Також суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо неправильних вихідних даних, використаних позивачем при розрахунках.

Так, судом першої інстанції встановлено, що загальна площа будинку 5062,4 м2 визначена у технічному паспорті будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 51-52) та підтверджена актом про передачу цього багатоквартирного будинку на баланс ОСББ «Вербиченька 1» від 28.09.2016 року (а.с. 79-80).

Що стосується довжини та діаметру труб, то вони визначені актом обстеження МЗК від 11.10.2012 року, складеним представником позивача та балансоутримувачем будинку, яким в 2012 році був АДС ЛК ЖЕУ (а.с. 7).

Відомості про те, що з 2012 року в будинку зазнала змін мережа труб, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд відхилив доводи відповідача щодо відсутності укладеної між сторонами угоди. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також судом враховано, що заборгованість пред`явлена в межах строку позовної давності, оскільки така заборгованість відповідача рахується з листопада 2016 року по строку сплати до 20 грудня 2016 року, а позов подано до суду 16.12.2019 року, а тому суд відхилив відповідні заперечення відповідача в цій частині.

Доводи відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості у 2019 році суд відхилив з огляду на те, що позивач відмовився від своїх вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач у добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики).

Відповідно до пункту 12 вказаних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.

З наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно з пунктом 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно з пунктами 2.1.-2.2. Методики.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, квартира АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 . У будинку діє внутрішньо будинкова система централізованого опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку (а.с. 6).

Згідно акту обстеження місць загального користування житлового будинку АДРЕСА_5 ), це будинок - АДРЕСА_6 - квартири АДРЕСА_7 , ІІ під`їзд - квартири АДРЕСА_8 , ІІІ під`їзд - квартири АДРЕСА_9 , VІ під`їзд - квартири АДРЕСА_10 , VІІ під`їзд - квартири АДРЕСА_11 . В І -VІІ під`їздах на сходових клітинах прилади опалення відсутні. У VІІІ під`їзді на сходовій клітині встановлено регістр зі сталевої труби Дн 89 4 ряди довжиною 1м, який підключено сталевою трубою Дн 22мм відкрито прокладеною вертикальною довжиною 2,19 м та горизонтально 0,34 м в 1 трубному вимірі. Розподільчі трубопроводи опалення прокладені в підвалі сталевими теплоізольованими трубами загальною довжиною 355 м в 2-х тр. вимірі (115,1м- Дн 87; 15,9м - Дн 76; 47,2м - Дн 57; 36м - Дн 48; 42м - Дн 38; 61,4м - Дн32; 37,4м - Дн27) ( а.с. 7).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному будинку АДРЕСА_2 не встановлено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування як передбачено підпунктом 2.1.1. Методики.

З набранням чинності 02 серпня 2017 року Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення внесені зміни, які діють з 30 серпня 2017 року та за своїм змістом деталізують положення зокрема статті 10 вказаного Закону.

Так, згідно з пунктом 2 частини другої, частини шостої статті 10 Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відповідно, попередню редакцію пункту 12 Правил доповнено частиною третьою, в якій зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Водночас відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Методика розрахунку № 359, за якою відповідачу обраховано розмір щомісячної оплати, зберігала чинність на момент проведення нарахування заборгованості та діяла до 25 січня 2019 року, тобто до часу набрання чинності Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2018 року № 315.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про те, що для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно з пунктами 2.1.-2.2. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків № 359.

Відтак, є обґрунтованим висновку про правомірність нарахування відповідачу плати за опалення місць загального користування до січня 2019 року згідно з Методикою розрахунку № 359 у сталому розмірі 0,5780 Гкал/міс.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа № 159/6776/18).

У пункті 2.1.4 Методики розрахунку № 359, наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування: Qмзк = SQмзк + Qвтр., де SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування, Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Згідно розрахунку заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку ОСОБА_1 нараховано заборгованість лише за утрату теплової енергії розподільчими трубопроводами (підвал), що є одним із двох доданків загальної суми кількості теплової енергії на опалення МЗК. За опалення сходової клітини нарахування не проводилися.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що втрати теплової енергії (підвал, горище) розраховуються за формулою, що включає в себе показники загальної площі квартир будинку та площі квартири споживача. Згідно акту про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , на баланс ОСББ «Вербиченька І» та даних технічного паспорту на вказаний будинок, загальна площа квартир будинку становить 5062,40 м2 і саме така плаща була використана при розрахунку кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування (підвалу) будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з теплопостачання місць загального користування, відповідач ОСОБА_1 від користування послугами не відмовився, а фактично такими користувався і користується. Отже, ОСОБА_1 , як власник квартири багатоквартирного будинку, повинен брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 р. у справі 3703/58/16-ц.

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд в складі колегії суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не забезпечив належного дослідження обставин справи та не відповів на всі аргументи заперечення на позовну заяву, тому ухвалене судове рішення не можна вважати обґрунтованими, оскільки вважає, що суд першої інстанції встановив обставини справи у достатньому обсязі для ухвалення правильного по суті, законного та обґрунтованого судового рішення.

Усі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, фактично не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводяться виключно до необхідності переоцінки судом доказів.

З наведених підстав не приймаються до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необхідності постановлення окремої ухвали у порядку ст. 262 ЦПК України.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» 1442,66 грн. судового збору.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року, ОСОБА_1 надав копію посвідчення серія НОМЕР_1 , відповідно якому йому встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново (а.с.120).

Згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Згідно ст. 141 ЦПК України, п. 35 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» у розмірі 1442,66 грн. підлягає скасуванню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1442,66грн. - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Лубнитеплоенерго» судові витрати у розмірі 1442,66 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов