Справа № 2-1316/1143/11 Провадження № 6/450/12/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю стягувача ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву боржника ОСОБА_4 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_1 , Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської обалсті із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2013 року у справі № 450/4076/13-ц.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 покликається на те, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2013 року його тимчасово обмежено його у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання покладених на нього зобов`язань згідно з виконавчого листа №2-1316/1143/11, виданого 12.07.2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області про солідарне стягнення з нього та його дружини ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 983 424, 54 грн. заборгованості за договором позики від 02.11.2009 року, трьох відсотків річних у розмірі 42 842,99 грн. 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. До серпня 2018 року бухгалтеріями підприємств де він працював регулярно виплачувались кошти на рахунок ОСОБА_1 у відповідності до виконавчих рішень Пустомитівської виконавчої служби. На даний момент залишкова сума боргу становить 885 648, 16 грн. На даний момент заявник ніде не працює, зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості і активно шукає роботу. 19.08.2019 року він отримав запрошення від керівництва польської фірми «Windykator» для проходження співбесіди в галузі ІТ-технологій. На підставі наведено просив скасувати обмеження у праві виїзду за кордон для можливості працевлаштування для належного виконання зобов`язання перед ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник боржника просив заяву задовольнити, оскільки ОСОБА_4 на даний момент не працює, знайти роботу в Україні не має можливості, хотів би пройти співбесіду в польській фірмі «Windykator», оскільки немає можливості сплачувати заборгованість ОСОБА_1 належним чином, від виконання зобов`язань не відмовляється.

Стягувач ОСОБА_1 заперечив щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вважає, що заборгованість надто велика та складає 871 784, 98 грн., та боржник виїхавши за кордон може уникати сплати останньої. Крім того зазначає, що з моменту прийняття виконавчого лсита до виконання ОСОБА_4 вживав різноманітних заходів, з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, а саме фіктивне відчуження майна, звільнення з роботи, закриття банківських рахунків, припинення реєстрації як ФОП. Дану заяву боржника вважає незаконною та просить суд відмовити у її задоволенні.

Державний виконавець у судовому засіданні зі заявою не погодився у зв`язку із безпідставністю такої, просив суд не скасовувати встановлене обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки у заявник велика сума боргу перед ОСОБА_1 , яку він повинен виконувати.

Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Пустомитівського району Львівської області перебуває на виконанні виконавче провадження №38958716 з примусового виконання виконавчого листа №2-1316/1143/11, виданого 12.07.2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 983 424, 54 грн. заборгованості за договором позики від 02.11.2009 року, трьох відсотків річних у розмірі 42 842,99 грн. 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2013 року у справі №450/4076/13-ц встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання покладених на нього зобов`язань згідно з виконавчим листом №2-1316/1143/11, виданим 12.07.2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 983 424, 54 грн. заборгованості за договором позики від 02.11.2009 року, трьох відсотків річних у розмірі 42 842,99 грн. 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Статтею 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ОСОБА_4 , звертаючись до суду із заявою відповідно до ст. 441 ЦПК України, просить скасувати застосовані судом обмеження. В обґрунтування заяви посилається на часткове погашення заборгованості на користь ОСОБА_1 та вказує, що йому необхідно пройти співбесіду в польській фірмі «Windykator» для подальшого працевлаштування з метою як найшвидшого погашення заборгованості перед ОСОБА_1 .

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має приорітет над окремими правами сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що довідка надана боржником про запрошення на співбесіду не є належним та допустимим доказом, щодо працевлаштування закордоном, боржник продовжує ухилятись виконання зобов`язання шляхом відчуження майна, закриття банківських рахунків, звільнення з роботи, припиненням реєстрації ФОП, тому на даний час немає підстав для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 не виконані. Відтак, суд вбачає даний захід єдиним ефективним у виконанні рішення суду.

Також судом встановлено, що в липні 2019 року ОСОБА_4 вже звертався до Пустомитівського районного суду Львівської області з аналогічним клопотанням, яке за змістом та доказами не відрізняється від клопотання, яке є предметом розгляду у даному провадженні.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Повний текс ухвали складено 03.02.2020 року.

СуддяД. А. Кукса