Ухвала

13 січня 2020 року

м. Київ

справа № 333/5559/18

провадження № 61-104ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2019 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року, повний текст якої складено 24 липня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року відмовлено.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 6 листопада 2019 року вже відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, в переліку процесуальних прав учасників справи, зокрема, є право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Вказане право особа може реалізувати шляхом подання процесуальних документів до судів відповідних інстанцій.

Відповідно до змісту частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Звернення заявника з цією касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року є прикладом зловживання процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом. Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з метою захисту своїх прав, а задля досягнення сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Такі дії суперечать основним засадами (принципами) цивільного судочинства, а також його завданню.

За таких обставин касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у цій справі.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко