Провадження №2/359/2048/2019
Справа №359/4805/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

за участю

секретаря Макаренко Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Павленко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов. Позов вмотивований тим, що з вересня 2002 року по 14.08.2007 рік сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розірвання шлюбу, тобто із серпня 2007 року відповідач жодним чином не цікавиться життям сина, не телефонує до нього, не вітає з Днем народження та ніяким чином не виявляє бажання для спілкування з дитиною та приймати участь у вихованні.

Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду 14.11.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали поданий позов та просили суд його задовольнити, пославшись на обставини викладені у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У заяві заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у нього задоволенні. Крім цього у відзиві проти позову просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Павленко Л.В. у судовому засіданні при вирішенні питання щодо спору поклалась на думку суду.

Суд, заслухавши думку представника позивача, позивача, представника третьої соби, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 28 вересня 2002 року зареєстрували шлюб. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого управлінням Юстиції Київської області 28 вересня 2002 року. Після реєстрації шлюбу прізвище у подружжя ОСОБА_2 (а.с.10).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини є сторони по справі. Вказана обставина підтверджується копію свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 13 вересня 2006р (а.с.11).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 14 серпня 2007 року. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.12).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2005р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частка заробітної плати до досягнення дитиною повноліття (а.с. 44).

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13 вересня 2013р. Вказана обставина підтверджується копію свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 13 вересня 2013 р. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2. змінила прізвище на ОСОБА_2 . (а.с.13).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2018р. було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.14).

ОСОБА_2 07 вересня 2018р. змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 ». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтво про зміну імені виданого Бориспільська міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Київської області від 7 вересня 2018р.

ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Дана обставина сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, представником третьої особи у судовому засіданні було надано повідомлення, що питання, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглядалися на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини та з`ясували, що відсутні підстави для позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З характеристики наданої директором школи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що дитина навчається в Бориспільський загальноосвітній школі І-ІІІ сутпенів №8 з 1-го класу. За час навчання проявив себе як працьовитий хлопець, до громадської діяльності ставиться позитивно, із задоволенням виконує доручення вчителів так класного керівника. Успіхами ОСОБА_4 цікавить виключно мати, яка приділяє багато уваги виховання та розвитку дитини, та постійно відвідує батьківські збори (а.с.20).

З довідки №40216 від 08.11.2019 року виданої Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби вбачається, що ОСОБА_3 сплачує аліменти згідно виконавчого листа виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області №2-3833/05 від 03.10.2005 року. Заборгованість у відповідача зі сплати аліментів відсутня (а.с.45).

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначений правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду у справі № 336/5845/16-ц від 16.05.2018 року, яка є обов`язковим для виконання судами України.

Під час розгляду даної справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року також наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем усупереч вказаної норми не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання його батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини у відповідності до норм ст. 166 СК України.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батька.

Однак матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на викладене вище та оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, враховуючи, що відповідач, добросовісно сплачує аліменти, тим самим забезпечує дитину, в той же час не встановлено, що своєю винною поведінкою відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, а тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.5, ч..6 ст.19, ст.164 СК України, п.15, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, ст., ст. 10, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей та сімї Бориспільської міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20.01.2020 року.

Суддя: Чирка С.С.