Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4201/19
У Х В А Л А

09.01.2020 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі: головуючого - судді Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України питання про самовідвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. передана на розгляд цивільнасправа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Суддею до відкриття провадження у справі подана заява про самовідвід, відповідно до п. 5) ч. 1ст. 36 ЦПК України у зв`язку із тим, що ним розглядалася справа стосовно відповідача про порушення ним громадського порядку, за результатами розгляду якої встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення по відношенню до позивача ОСОБА_1 , яка в подальшому слугувала підставою звернення до суду із вказаним позовом, що може викликати сумнів в неупередженості щодо розгляду вказаної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК Українипередбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36,39,40 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву про самовідвід судді Леньо В.В. у цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, - задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 41 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд іншим суддею, визначеним у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Леньо