Справа № 308/7905/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Крегул М.М.,
за участю секретаря судових засідань - Ковач В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 30 вересня 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилися двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на шлюб, сім`ю та сімейні обов`язки. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, сторони втратили почуття любові один до одного, відсутнє порозуміння. На протязі останнього часу сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин, спільне господарство не ведеться. Позивач переконана, що збереження сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим та суперечитиме її інтересам. Враховуючи викладене позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « ОСОБА_3 », стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_2 у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сочка В.І. у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, 30 вересня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 ), було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , що видане 30 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 532.
Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27 травня 2017 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а також донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 25 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.
Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільного господарства не ведуть.
Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви.
Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, про що він надав до суду письмову заяву від 21.12.2020 року.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітньої дитини, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.
Судом встановлено, що донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка піклується про доньку та займається її вихованням і дитина перебуває на її утриманні.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Позивачем ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Зі змісту ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що донька перебуває на повному утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своєї доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки з позовом позивач звернулася 10.08.2020 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.
За приписами п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112, 113, 180, 182, 183, 184, 185, СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 30 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 532, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі - ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 10 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 , суму сплаченого судового збору 840,80 (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави суму судового збору в розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 22.12.2020року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул