Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1183/20
Провадження № 2/542/612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 (надалі також відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви по день повноліття.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12-13).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких у свідоцтвах про народження, відповідно, серії НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року та серії НОМЕР_2 від 23 січня 2018 року, записаний відповідач ОСОБА_2 .

Позивачем зазначено, що вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти залишились проживати з ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зазначила, що коштів на утримання дітей не вистачає, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2

20 листопада 2020 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву (а.с. 18-19), за змістом якого ОСОБА_2 проти позову частково заперечував. Зокрема, відповідачем зазначено, що на даний час на виконанні у Новосанжарському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) перебуває виконавчий лист, виданий Новосанжарським районним судом від 11.01.2016 про стягнення з нього, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, починаючи з 03.11.2015 до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на викладене, відповідачем вказано, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), то сумарно з нього буде стягуватися 58 відсотків від його доходу (заробітку), що суперечить вимогам частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, просив суд, стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно.

Позивач 25 листопада 2020 року до суду надала відповідь на відзив (а.с. 25-27), в якій зазначала наступне.

Позивачем акцентовано увагу на тому, що відповідачем не доведено належним чином обставин, які позбавляють його можливості сплачувати аліменти на їх спільних дітей у тому розмірі, що зазначений у позовній заяві. Безпосередньо, відповідач не довів його незадовільного матеріального становища, не вказав про неналежний стан його здоров`я, не довів обставин покращення матеріального становища дітей і позивача.

Посилання відповідача на те, що розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, у тому числі у разі відрахувань за кількома виконавчими документами, вважала безпідставними, оскільки, відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 37), клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

09.12.2020 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд відповідної справи без її участі, в якій вона також просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 31).

Відповідач, в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без його участі та зазначив свою пропозицію про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно (а.с. 18-19).

Також, від відповідача 22 грудня 2020 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій ним вказано про часткове заперечення проти позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 43).

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року (а.с. 6), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 23 січня 2018 року (а.с. 7).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини припинили.

З матеріалів справи вбачається, що спільні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, з огляду на що, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За змістом частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Висновки щодо правозастосування

З огляду на викладені норми чинного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків.

За змістом частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Отже, аргумент позивача про неможливість стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі у зв`язку з тим, що загальний розмір відрахувань з його заробітку (доходу) буде становить більше 50 %, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків, а не 50 %, як наполягав ОСОБА_2 .

Досліджуючи при визначені розміру аліментів обставини, передбачені частиною 1 статті 182 СК України, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження задовільного матеріального становища дітей, або наявності у нього такого стану здоров`я або матеріального забезпечення, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі, вказаному у позовній заяві.

Натомість позивачем надано до суду довідку про отримання допомоги при народженні дитини, що є її єдиним доходом, оскільки ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 42).

Аргумент відповідача про те, що з нього вже стягуються аліменти на підставі виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом від 11.01.2016, на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також не є підставою для визначення суми аліментів у розмірі меншому, ніж про це просить позивач, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд враховує матеріальне становище дітей, які є малолітніми, та не мають самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на утриманні матері ОСОБА_1 . Відповідачем даного факту не спростовано.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач є особою працездатного віку, і судом не встановлено обставин, які вказували б на неможливість відповідачем сплачувати аліменти у розмірі, заявленому в позові, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На викладеного, керуючись статтями 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 30 вересня 2020 року по день повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва