Справа №333/3487/20
Провадження №2/333/1997/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Єрохіної С.А.,
свідків ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовною заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 ,
про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира за вказаною вище адресою. Відповідач у справі є його колишня невістка, яку позивач зареєстрував у квартирі на прохання сина, але ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , ніколи не проживала. Cин позивача та його дружина (відповідач у справі) фактично проживали за адресою: АДРЕСА_3 . В 2017 році шлюб між сином позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. З того часу відповідач переїхала проживати до іншого чоловіка. Реєстрація ОСОБА_4 в належній позивачу квартирі призводить до того, що останній змушений нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. Відповідач у справі належною ОСОБА_1 квартирою не цікавиться, витрат по сплаті комунальних послуг не несе. ОСОБА_4 не має власного майна та особистих речей у зазначеній квартирі. Реєстрація відповідача у квартирі чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та просили суд їх задовольнити, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 до зали судового засідання не з`явилась, на зареєстровану адресу відповідача судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Свідок ОСОБА_2 пояснила, що є сусідкою позивача у справі. Крім того зазначила, що відповідач у справі дійсно є колишня невістка ОСОБА_1 , яка ніколи не мешкала в квартирі останнього.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначила, що відповідач у справі ОСОБА_4 є її колишня невістка. На прохання сина - ОСОБА_5 позивач зареєстрував ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, відповідач жодного дня не мешкала за адресою реєстрації, особистих речей не має, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що згідно з довідкою від 13.02.2016 року №123, ОСОБА_1 є членом ЖБК №260 «Швейник 2» та йому належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якої виплачена повністю у червні 1991 року (а.с. 9).
Право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2019 року №180298881 (а.с. 8), а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2020 року №216509745 (а.с. 18).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивач та його представник зазначили, що реєстрація відповідача у квартирі чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю.
Відповідно до відповіді на запит суду з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 14.07.2020 року №01-71/9383, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 26.03.2009 року по теперішній час (а.с. 17).
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає, особистих речей не має, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.
Факти не проживання відповідача у зазначеній квартирі підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , наданими в судовому засіданні 17.12.2020 року.
Доказів протилежного матеріали справи №333/3487/20 не містять та відповідачем не надано.
З огляду на викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.
Повне рішення складено 21.12.2020 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова