Провадження № 2/127/1730/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, на стороні відповідача - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про визнання правочину удаваним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про визнання правочину удаваним, визнання права власності на квартиру, зняття арешту. Свої вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2008 року він уклав із ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» договір добровільного страхування життя №80-В021-1113, застрахувавши життя своєї дружини ОСОБА_3 . Згідно умов договору об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, страхова сума на дату укладення договору становила 50000,00 доларів США, страховий платіж становив 1220,00 доларів США, строк дії договору до 25 вересня 2038 року.

Однак метою укладення договору страхування було отримання у майбутньому у власність житла, адже одночасно з укладенням цього договору позивачем із страховою компанією був укладених попередній договір про виконання умов програми «Ваш дім». Дана програма полягала у придбанні обраного страхувальником житла за рахунок проплат, здійснених за договором страхування, за умови виконання умов програми, при цьому у разі настання страхового випадку (дожиття застрахованої особи до визначеної дати або її смерті раніше визначеної дати) страхова компанія замість виплати страхової суми передає страхувальнику право власності на житло за договором купівлі-продажу. З метою виконання умов цієї програми та отримання бажаного житла ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_4 також уклали договори страхування життя від 25 червня 2009 року №80-0211-0147 та №80-0211-0146 відповідно, оплата за полісами з яких враховувалися до загального обсягу залучених коштів за програмою «Ваш дім». Загалом страховій компанії були сплачені кошти у сумі 180908,40 грн. За програмою позивач знайшов бажану ним квартиру АДРЕСА_1 та на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 2009 року ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» її придбала за ціною 229200,00 грн. При цьому, за твердженням позивача, квартира придбана виключно за кошти, внесені ним та страхувальниками, які за його рекомендацією уклали договори страхування у відсотковому співвідношенні, тобто власні кошти компанія не вкладала. 03 липня 2009 року між позивачем та відповідачем страховою компанією була укладена додаткова угода до договору добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року, якою внесені зміни у валюту та розмір страхової суми, що внаслідок приведена у відповідність сумі придбання квартири.

25 грудня 2009 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» був укладений договір оренди вказаної квартири строком до 25 вересня 2038 року, що відповідає строку дії договору страхування. Крім того договором оренди житла передбачене самостійне укладення позивачем із обслуговуючими організаціями договорів про надання послуг, що і було ним виконано та підтверджується відповідними квитанціями. Відтак із 25 грудня 2009 року позивач ОСОБА_1 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

У грудні 2016 року позивачу із відповіді на його звернення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, повідомлено про анулювання ліцензії відповідача страхової компанії на провадження страхової діяльності у формі добровільного страхування життя, а саму компанію виключено з Державного реєстру фінансових установ. Намагаючись віднайти інформацію про місцезнаходження страхової компанії у 2017 році позивачу стало відомо про наявність декількох відкритих Шевченківським районним відділом ДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчих проваджень за якими боржником є саме ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» та 18 квітня 2019 року державним виконавцем був проведений опис квартири АДРЕСА_1 , оскільки на неї був накладений арешт.

Позивач вказує, що між ним та страховою компанією в дійсності укладений договір купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, що не суперечить чинному законодавству. Сторонами визначена оплата вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу як за договором добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року з додатковими угодами, що є невід`ємною його частиною. Зважаючи на те, що ним загалом сплачена на користь страхової компанії частина вартості квартири позивач вважає, що на підставі договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу до нього перейшло право власності на спірну квартиру.

За таких обставин позивач просив визнати договір страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року, а також додаткові угоди від 03 липня 2009 року, укладені між ним та ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на зазначену квартиру та зняти з неї арешт.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2019 року до участі у справі як співвідповідач залучений ОСОБА_2 , а також Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Служба у справах дітей Вінницької міської ради - як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про зняття арешту з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - залишено без розгляду.

Відповідачі правом подання відзиву на позов, а треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - пояснень на позов - не скористалися.

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року повернутий відповідачу. Разом з тим останній клопотав врахувати майнові інтереси потерпілих страхувальників при ухвалені рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мишковська Т. М. позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Відповідач ОСОБА_2 просив розгляд справи провести в його відсутність та врахувати його клопотання.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відповідачів у судове засідання також не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать визнання правочину недійсним та визнання права.

Судом установлено, що 25 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» укладений договір добровільного страхування життя №80-В021-1113. Об`єктом страхування згідно п. 2.1 договору є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи - ОСОБА_3 (п. 1.3 договору). Договором також визначена страхова сума, що становить 50000,00 доларів США. ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати щорічно, до закінчення періоду, за який було внесено попередній страховий платіж, у розмірі 1220,00 доларів США.

Також 25 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» укладений попередній договір №80-В021-1113 про виконання умов програми «Ваш дім». Пунктом 1.1. договору передбачено, що за цим договором страховик приймає на себе зобов`язання, за умови належного виконання страхувальником умов програми «Ваш дім» (надходження на рахунок страховика страхових платежів групового обсягу, що включає платіж страхувальника та платежі наступних двох рівнів, в обсязі, що перевищує обрану страхувальником страхову суму за договором добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року на десять відсотків), придбати для подальшої передачі страхувальнику у користування нерухоме майно (житлове приміщення), пошук якого здійснюється самим страхувальником і вартість якого не перевищує обрану страхувальником у відповідності до договору страхування життя страхову суму, з урахуванням передбачених програмою вимог до такого нерухомого майна.

На виконання умов договору страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року страхувальником ОСОБА_1 сплачені страхові платежі згідно квитанцій: №144095 від 25 вересня 2008 року у сумі 11858,50 грн, №44387 від 24 червня 2009 року у сумі 78000,00 грн, №45441 від 26 червня 2009 року - 48950,00 грн, №45587 від 26 червня 2009 року - 8763,00 грн, №47917 від 03 липня 2009 року - 4000,00 грн.

ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н. В., зареєстрованого в реєстрі за №968, придбала та є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації 06 серпня 2009 року, запис №1106 у книзі №54. Згідно умов договору купівлі-продажу вартість придбаної квартири становить 229200,00 грн.

03 липня 2009 року ОСОБА_1 та відповідачем ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» укладена додаткова угода до договору добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року, за умовами якої сторони домовилися щодо розміру страхового платежу у 5592,48 грн щорічно, а також страхової суми, за випадком згідно договору - 229200,00 грн. Цього ж дня укладена ще одна додаткова угода до зазначеного договору добровільного страхування життя, якою визначили порядок виплати страхової суми за даним договором, а саме: страховик на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2009 року володіє житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке в якості належної страхової виплати за договором зобов`язується передати на підставі договору купівлі-продажу страхувальнику, а страхувальник зобов`язується прийняти вказане приміщення та підписати договір купівлі-продажу цього приміщення як новий власник на визначених умовах.

25 грудня 2009 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» та ОСОБА_1 укладений договір оренди квартири, предметом якого є передача у строкове платне користування для проживання належного страховій компанії на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б., зареєстрований у реєстрі за №1729. Особами, які за погодженням із орендодавцем мають право проживати у приміщенні є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Умовами договору оренди також передбачено, що орендна плата за користування приміщенням становить 200,00 грн за рік, а також орендар щоквартально надає орендодавцю документи, що підтверджують понесені ним витрати, визначені у п.3.3 цього Договору, на підставі яких Сторони підписують відповідний акт. Орендар самостійно укладає з відповідними обслуговуючими організаціями договори про надання комунальних послуг, послуг енерго- та електропостачання, телефонізації приміщення інших послуг. Оплату комунальних та інших послуг Орендар здійснює самостійно згідно показників лічильників та виставлених рахунків.

Відповідно до п. 5. 1 договору оренди він укладений терміном до 25 вересня 2038 року, співпадає із строком дії договору добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року і в разі зміни останнього змінюється відповідно.

25 грудня 2009 року за актом прийому-передачі житлового приміщення до договору оренди квартири: «на підставі п. 1.1. договору, орендодавець передає орендарю в строкове платне користування житлове приміщення - квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв. м».

Обставини придбання страховою компанією квартири та передання її в оренду позивачу також встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 06 січня 2016 року, та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Зазначеним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_1 ОСОБА_3 про розірвання договору оренди квартири.

Згідно квитанцій від 23 грудня 2010 року, 04 січня 2012 року, 29 грудня 2012 року, 26 грудня 2013 року, 13 січня 2015 року, 08 лютого 2016 року на суми по 200,00 грн кожна позивачем сплачувалася оплата за оренду квартири.

Відповідно до довідки від 26 квітня 2019 року №0008 Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Терра-ЗД» у спірній квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 власник особового рахунка, ОСОБА_3 - дружина, син - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_5 .

Судом також встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №53316804 з примусового виконання виконавчого листа №712/12125/16-ц, виданого 26 січня 2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» на користь ОСОБА_2 страхову виплату 5,6200 тр. унцій банківського металу золота за курсом НБУ становить 169995,86 грн, пеню 0,0552 тр. унцій, що становить 1699,71 грн, а всього 171695,57 грн. Постановою державного виконавця зазначеного відділу ДВС від 29 березня 2019 року доручено проведення опису та арешту майна боржника.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 10 квітня 2019 року описане та накладений арешт на майно боржника страхової компанії, а саме спірну квартиру АДРЕСА_1 .

Правовідносини, які виникли між сторонами і пов`язані із страхуванням життя, захисту права власності та укладеним договорам врегульовані Цивільним Кодексом України та Законом України « Про страхування».

Частиною першою ст. 1 Закону України «Про страхування» визначене, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ч.6 ст.6 Закону України «Про страхування» встановлене, що страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 655 ЦК України визначено поняття договору купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України).

Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар (ч.1 ст. 659 ЦК України).

Як зазначено у ч.1,2 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ч.1,2,3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Також, статтями 694, 695 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. У такому разі прострочення продавцем оплати товару, поданого в кредит, подавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Також не здійснення покупцем у встановленим договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовиться від договору і вимагати повернення проданого товару.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Частина друга зазначеної статті визначає - якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Верховний Суд України у п.25 постанови Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Крім того, узагальненням Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2008 року, роз`яснюється, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

У даному випадку, із матеріалів справи слідує, що обставини укладення правочину - договору добровільного страхування життя №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року, де об`єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю та правовідносини, що при цьому виникли, а також додаткових угод до договору, які є невід`ємною його частиною, засвідчують те, що правочин є удаваним, таким, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу.

Так Законом України «Про страхування» чітко визначений предмет договору страхування життя - здійснення страхової виплати згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Тобто жодної можливості використання грошових внесків за договором страхування для придбання нерухомого майна та виплати страхової суми у вигляді нерухомого майна, діючим законодавством України не передбачено. Натомість умовами договору ці умови визначені. При цьому страхова сума визначена виходячи з вартості спірної квартири, платежі зараховуються у вартість квартири та їх розмір розрахований, виходячи із вартості квартири.

Отже спірний договір є удаваним правочином, відповідно до якого сторони насправді уклали між собою договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу, що не суперечить законодавству України, але визначили оплату вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу з розстроченням платежу як договір добровільного страхування життя № 80-В021-1113 де об`єктом страхування за договором є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак оскільки 25 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» укладений договір купівлі-продажу з розстроченням платежу квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог ч.1,2 ст. 328, ст. 334 ЦК України, суд вважає, що з моменту передачі майна - спірної квартири, у ОСОБА_1 виникло право власності на зазначену квартиру. При цьому суд враховує, що умовами договору інше не визначено. Суд звертає увагу, що умови договору містять умови щодо отримання права власності за договором купівлі-продажу ( п.1.5 додатку та п.1 додаткової угоди), однак зважає на удаваність цього договору та відсутності механізму такого виконання. У відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України суд, з урахуванням доведеності у судовому засіданні часткового виконання договору, а також того факту, що відповідач (продавець) ухиляється від його визнання та засвідчення нотаріально, вважає можливим визнати такій договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 20.06.2018 в справі №520/6062/16-ц з подібною підставою та предметом позову та в подібних правовідносинах.

З огляду на викладене позов про визнання правочину удаваним, визнання права власності підлягає задоволенню щодо відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя». Разом з тим ці вимоги не можуть бути задоволенні щодо відповідача ОСОБА_2 , який щодо цієї вимоги є неналежним відповідачем.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що визнання права власності на квартиру за позивачем не звільняє його від обов`язку виконувати умови щодо сплати повної вартості квартири, в тому числі і в порядку, який визначений положеннями ст.537 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову про визнання правочину удаваним та визнання права власності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» на користь ОСОБА_1 6691,66 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 16 Закону України «Про страхування», ст. 15, 16, 220, 235, 328, 334, 655, 656, 659, 662, 692, 694, 695 ЦК України, ст. 13, 49, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір добровільного страхування №80-В021-1113 від 25 вересня 2008 року з додатком, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя», а також додаткові угоди від 03 липня 2009 року - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В позові до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» (вул. Рейтарська, 19-А, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 6691,66 грн (шість тисяч шістсот дев`яносто одна гривня 66 коп) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» (вул. Рейтарська, 19-А, м. Київ, )

Відповідач: ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця),

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ).

Повний текст рішення складений 03.02.2020.

Суддя: