справа №619/5340/20
провадження №2/619/1677/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Калиновська Л.В., розглянувши заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» Мирного О.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» до ОСОБА_1 , Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання незаконними та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання права оренди на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» до ОСОБА_1 , Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання права оренди на земельну ділянку.

Від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» Мирного О.М. надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони продажу або іншого відчуження, передачу в оренду, в іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га., а також будівництва або іншого використання земельної ділянки.

В заяві зазначає, що ТОВ"ЕНЕРГОСЕРВІС" є орендарем земельних ділянок кадастровий номер :00:000:3475 площею 0,0995 га за договором оренди землі б/н від 29.12.2006 строком на 49 років та кадастровий номер :00:000:3469 площею 0,0005 га за договором оренди землі б/н від 29.12.2006 строком на 49 років.

Однак, з даних, що містяться у Публічній кадастрові карті України, стало відомо, що після об`єднання в земельну ділянку кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га ділянок кадастровий номер :00:000:3475 площею 0,0995 га та :00:000:3469 площею 0,0005 га, без отримання згоди орендаря всупереч чинному законодавству земельну ділянку кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га передано у приватну власність ОСОБА_1 на підставі розпорядження від 20.10.2020 №377, про що здійснено відповідний запис у реєстрі прав, а саме: 11.11.2020 №39228044. При цьому орган, що здійснив державну реєстрацію права зазначена Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області.

З метою перевірки зазначеної інформації, позивачем було направлено запит до Головного управління держгеокадастру у Харківській області від 27.11.2020 на який отримано відповідь від 01.12.2020 № 29-20-14-9420/19/20, що дійсно ділянки кадастровий номер :00:000:3475 площею 0,0995 га та :00:000:3469 площею 0,00005 га, які перебували у оренді позивача, було об`єднано в одну земельну ділянку кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га, та передано у власність фізичних осіб.

Не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди на це орендаря. Тобто, розпорядження №390 від 30.10.2020 та рішення про державну реєстрацію індексний номер 55132866 від 13.11.2020 суперечить чинному законодавству України.

З метою запобігання порушенню майнових прав і охоронюваних законом інтересів позивача, вважає за необхідне просити суд забезпечити позов шляхом заборони продажу або іншого відчуження, передачу в оренду, в іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га., а також будівництва або іншого використання земельної ділянки. Вважає, що у разі відчуження майна, виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову буде суттєво ускладнено, оскільки як єдиний власник він може відчужити майно у будь-який момент. Оскільки відповідач є власником спірного майна він має об`єктивну можливість розпорядитися ним на власний розсуд у будь-який час, зокрема відчужити його, що призведе до неможливості виконання рішення суду, а обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, тобто такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами. Виходячи з цього, необхідним є накладання арешту на майно, що належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки в разі відчуження майна виконання рішення буде ускладнено.

Розглянувши заяву, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і адекватності; встановити наявність зв`язку між даним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Згідно Публічної кадастрової карти України після об`єднання в земельну ділянку кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га ділянок кадастровий номер :00:000:3475 площею 0,0995 га та :00:000:3469 площею 0,0005 га, без отримання згоди орендаря всупереч чинному законодавству земельну ділянку кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га передано у приватну власність ОСОБА_1 на підставі розпорядження від 20.10.2020 №377, про що здійснено відповідний запис у реєстрі прав, а саме: 11.11.2020 №39228044. При цьому орган, що здійснив державну реєстрацію права зазначена Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи, що між сторонами виник спір та враховуючи існування можливості задоволення у майбутньому вимог позивача за рахунок належного відповідачу майна та його відчуження відповідачем, суд вважає заявлений спосіб забезпечення позову таким, що відповідає позовним вимогам, враховує права і інтереси учасників справи та буде достатнім для забезпечення виконання судового рішення у майбутньому.

З огляду на вищевикладене, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 150-153, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» Мирного О.М. про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову заборонити продаж або інше відчуження, передачу в оренду, в іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га., а також будівництво або інше використання земельної ділянки кадастровий номер :00:000:3852 площею 0,1 га.

Копію ухвали для виконання направити до Відділу державної реєстрації Дергачівської державної районної адміністрації (62300,Харківська область,м. Дергачі, майдан Перемоги, 2а,), сторонам у справі - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. В. Калиновська