Постанова

Іменем України

03 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 172/1076/14-ц

провадження № 61-42664св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідачі (позивачі за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Васильківська селищна рада Дніпропетровської області, про усунення перешкод в праві користування житловим приміщенням, виділ частки житлового будинку, господарчих та побутових будівель і споруд в натурі, поділ земельної ділянки і стягнення збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи та просила:

зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належною їй на праві власності часткою житлового будинку та надвірних будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 далі - селище Васильківка); зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні частиною земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель і споруд згідно зі схемою поділу, що додається до акта обстеження, зобов`язати ОСОБА_2 користуватися виключно земельною ділянкою 0,0284 га та не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0226 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

виділити їй в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме, в житловому будинку літери «А-1 Ж» приміщення 1-1- площею 11,4 кв. м, приміщення 1-2 площею 11,3 кв. м, приміщення 1-6, площею 8,2 кв. м, всього - 30,9 кв. м вартістю 46 011 грн, сіни, літерою «а 2» вартістю 14 886 грн, сарай літерою «Д1», вартістю 12 046 грн, сіни літерою «З1» вартістю 881 грн, погріб літерою «п1», вартістю 2 202 грн, літню кухню - літерою «Ж1» вартістю 7 107 грн, вбиральню, літера «К1» вартістю 1 614 грн, колодязь, літера № 3, вартістю 4 049 грн, загальною вартістю 88 796 грн. (частина співвласника менша на 10 748 грн, на схемі виділена зеленим кольором);

виділити ОСОБА_3 в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме, в житловому будинку літера «А-1Ж»: приміщення 1-4 площею 16,6 кв. м, приміщення 1-5,площею 8,1 кв. м, приміщення 1-7 площею 6,3 кв. м, всього - 31 кв. м, вартістю 58 264 грн, сіни літера «а-1» вартістю 36 154 грн, гараж, літера «Г1», вартістю 11 948 грн, яму вигрібну, літера № 2, вартістю 3 926 грн; загальною вартістю 110 292 грн (частина співвласника більша на 10 748 грн);

встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою площею 1 341 кв. м згідно з планом на додатку № 1 та додатку № 1А до висновку № 11 судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року: під житловим будинком літера «А1», сінями літера «А2», літера «Д1», літня кухня, літера «Ж1», сараєм, літера «З1», вбиральнею, літера «К1», колодязем, літера «№ 3» - 102,55 кв. м, під ділянкою вільною від забудови 1 238,45 кв. м, вхід на земельну ділянку № 1 здійснювати зі АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 користуватися земельною ділянкою площею 1 341 кв. м згідно з планом на додатку № 1 та додатку № 1А до висновку № 11 судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року: під житловим будинком літера «А-1», сінями літера «а1», гаражем, літера «Г1», ямою вигрібною, літера № 2 - 91,8 кв. м, під ділянкою вільною від забудови 1 240,2 кв. м, вхід на земельну ділянку № 2 здійснювати через хвіртку та ворота , літера № 4 зі сторони АДРЕСА_1;

земельну ділянку площею 0,0098 га по АДРЕСА_1 залишити в загальному користуванні;

стягнути з ОСОБА_3 на свою користь нанесені збитки в сумі 50 530 грн від незаконно знесення господарчих та побутових будівель і споруд (сарай, літня кухня, погріб), які належали їй на праві приватної власності 1/2 частина;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 19 травня 2004 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 , вона є власницею 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частка майна належить ОСОБА_3 . Згідно з технічним паспортом, виданим Васильківським бюро технічної інвентаризації від 26 червня 2012 року житловий будинок позначеному на плані літерою «А1» має загальну площу 96 кв. м та складається з двох квартир загальною площею 34,7 кв. м та 61,3 кв. м. Квартира площею 34, 7 кв. м складається з прихожої загальною площею 11,4 кв. м, кімнати - 11,3 кв. м, кладови - 3,2 кв. м та сіней - 8,8 кв. м. Квартира площею 61,3 кв. м складається з двох коридорів загальною площею 5,4 та 6,3 кв. м, ванної - 3,4 кв. м, двох кімнат - 16,6 та 8,1 кв. м, двох кухонь загальною площею 8,2 та 13,3 кв. м. Господарчі та побутові будівлі і споруди згідно з технічним паспортом складаються з: гаражу позначеному на плані літерою «Г1»; сараю позначеному на плані літерою «Д1»; літньої кухні позначеної на плані літерою «Ж1»; сараю позначеному на плані літерою «З1»; альтанки позначеної на плані літерою «М1»; вбиральні позначеної на плані літерою «К1»; погрібу позначеному на плані літерою «М»; ями вигрібної позначеної на плані «№ 2», колодязю позначеному на плані «№ 3»; Між сторонами не поділено зазначене майно в натурі, а тому вона не може користуватися належною їй часткою цього майна. Земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих та побутових будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства між сторонами також не поділені в натурі. Через конфлікти з ОСОБА_2 , який зі згоди ОСОБА_3 , проживає в іншій частині домоволодіння, вона не може користуватися своїм майном, в зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом, який уточнили в процесі розгляду справи та просили:

визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 20 травня 2004 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1632;

визнати недійсним запис КП «Синельниківське МБТІ» про внесення в Реєстр прав власності на нерухоме майно від 23 квітня 2004 року за реєстраційним № 5600525 про право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_3 право власності на господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що майно, власником якого себе вважає ОСОБА_1 , не є її власністю, оскільки зазначений договір був укладений без правових на те підстав, так як особи, які заповіли дане майно, не були його власниками, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Васильківською державною нотаріальною конторою від 26 червня 1996 року за реєстром № 1282. Майже все нерухоме майно було збудовано їх дідом та батьком - ОСОБА_5 , так як останній в 1960 році придбав 1/2 частину спірного домоволодіння, яке на той час складалося з житлового будинку, загальною площею 81,0 кв. м, сіней та сараю площею 34,0 кв. м, дощатою убиральнею та земельної ділянки. Після вселення в домоволодіння ОСОБА_5 своїми руками та за власні кошти побудував все інше майно, а саме: гараж «Г1», сараї «Д1, З1», літню кухню «Ж1», альтанку «МІ», вбиральню «К1», погріб «МІ», яму вигрібну «№ 2», колодязь «№ 3», огорожу «№ 4-5,7» та свердловину «№ 6». В 2001 році ОСОБА_5 помер і власником вказаного вище майна в порядку спадкування стала його дружина - ОСОБА_6 , яку через пристарілий вік та за станом здоров`я забрала для догляду, до себе додому в місто Дніпропетровськ, ОСОБА_3 . На їх думку, за час відсутності ОСОБА_6 ОСОБА_4 , яка була власницею 1/2 частини майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 81 кв. м, сіней та сараю площею 34 кв. м, дощатої убиральні, запросила працівників КП «Синельниківське МБТІ», які обновивши технічну документацію внесли до інвентаризаційної справи всі споруди за даною адресою не пояснюючи їм, що більшість споруд була збудована ОСОБА_5 , а тому записали ОСОБА_4 як власницю 1/2 частини даного помешкання. Вищезазначені обставини призвели до безпідставного внесення КП «Синельниківське МБТІ» в Реєстр прав власності на нерухоме майно від 23 квітня 2004 року за реєстраційним № 5600525 запису про те, що ОСОБА_4 належить 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель і споруд, а саме, гараж «Г1», сараї «Д1, З1», літня кухня «Ж1», альтанка «МІ», вбиральня «К1», погріб «МІ», яма вигрібна «№ 2», колодязь «№ 3», огорожі «№ 4-5,7» та свердловини «№ 6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з актом від 19 грудня 2014 року обстеження присадибної земельної ділянки за вказаною вище адресою, складеного комісією Васильківської селищної ради, з приводу поділу території земельної ділянки, встановлено загальну орієнтовну площу земельної ділянки даного помешкання розміром 0,1173 га. При цьому, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2001 року, розмір земельної ділянки даного помешкання - 0,15 га, а згідно зі схематичним планом від 13 червня 1991 року зазначено розмір земельної ділянки 38.0 га (тобто 0.38 га), а також вказано - земельна площа присадибної ділянки становить - 4 414 кв. м з яких під будівлями - 248 кв. м, під двором - 612 кв. м, під городом 3 554 кв. м. Тобто, з самого початку земельна ділянка під даним спірним помешканням була набагато більшою. ОСОБА_1 незаконно без правових на те підстав, без їхньої згоди, як сусідніх землекористувачів, та попередження виготовила документи, про право власності на земельну ділянку, що розташована поряд з вказаним спірним домоволодінням по АДРЕСА_5 . З пояснень представника Синельниківського МБТІ та технічного паспорта на спірний житловий будинок вбачається, що розміри часток права власності сторін по справі не відповідають 1/2 частки кожного. ОСОБА_1 володіє в будинку прихожою № 1, площею 11,4 кв. м, кімнатою № 2 - 11,3 кв. м, кладовою № 3 - 3,2 кв. м, сінами № 4 - 8,8 кв, м, а всього - 34,7 кв, м, тоді як вони є власниками та користувачами: коридору № 1 площею 5.4 кв. м, ванної № 2 - 3,4 кв. м, кухнею № 3 - 13,3 кв. м, кімнатою № 4 - 16,6 кв. м, кімнатою № 5 - 8,1 кв. м, кухнею № 6 - 8,2 кв. м коридором № 7, а всього - 61,3 кв. м. Тому, фактична власність у житловому будинку не відповідає 1/2 частки кожного співвласника, і тому розділяти кожному співвласнику по 1/2 частини земельної ділянки, є неправомірним. Загалом вони володіють 64 процентами житлового будинку, а отже і земельна ділянка повинна бути такого ж розміру.

Васильківський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 28 жовтня 2014 року прийняв у провадження зустрічний позов та об`єднав його в одне провадження разом з первісним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Васильківський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 29 травня 2017 року у складі судді Порох К. Г. позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Зобов`язав ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні належного їй на праві приватної власності часткою житлового будинку та надвірних будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Виділив ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме, в житловому будинку літера «А-1Ж» приміщення 1-1- площею 11,4 кв. м, приміщення 1-2 площею 11,3 кв. м, всього - 22 кв. м вартістю 33 800,95 грн, сіни, літерою «а2» вартістю 14 886 грн, сарай літерою «Д1», вартістю 46 011 грн, сіни літерою «З1» вартістю 881 грн, погріб літерою «п1», вартістю 2 202 грн, літню кухню, літерою «ж1» вартістю 7 197 грн, вбиральню, літера «К1» вартістю 1 614 грн, колодязь, літера № 3, вартістю 4 049 грн. Виділив ОСОБА_3 в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме в житловому будинку літера «А-1Ж»: приміщення 1-4 площею 16,6 кв. м, приміщення 1-5, площею 8,1 кв. м, приміщення 1-6 площею - 8,2 кв. м, приміщення 1-7 площею 6,3 кв. м, всього - 39,2 кв. м вартістю 70 474 грн, сіни літера «а-1» вартістю 36 154 грн, гараж, літера «Г1» вартістю 11 948 грн, яму вигрібну літера № 2 вартістю 3 926 грн. Встановив порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою площею 1 341 кв. м згідно з планом на додатку № 1 та додатку № 1А до висновку № 11 судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року, а саме: під житловим будинком літера «А1», сінями літера «А2», літера «Д1», літня кухня, літера «Ж1», сараєм, літера «З1». вбиральнею, літера «К1», колодязем, літера «№ 3» - 102,55 кв. м, під ділянкою вільною від забудови 1 238,45 кв. м, вхід на земельну ділянку № 1 здійснювати зі сторони АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 користуватися земельною ділянкою площею 1 341 кв. м згідно з планом на додатку № 1 та додатку № 1А до висновку № 11 судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року, а саме: під житловим будинком літера «А-1», сінями літера «а1», гаражем, літера «Г1», ямою вигрібною, літера № 2 - 91,8 кв. м, під ділянкою вільною від забудови 1 240,2 кв. м, вхід на земельну ділянку № 2 здійснювати через хвіртку та ворота, літера № 4 зі сторони АДРЕСА_1. Земельну ділянку площею 0,0098 га по АДРЕСА_1 залишив у загальному користуванні. В іншій частині первісних позовних вимог відмовив. Відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що заявлені вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки та виділу в натурі частки житлового будинку, побутових будівель і споруд є обґрунтованими, оскільки узгоджуються з письмовими матеріалами справи та встановленими обставинами. Разом з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині виділення в натурі кімнати 1-6 площею 8,2 кв. м, оскільки це приміщення не входило до 1/2 частини житлового будинку, придбаної у ОСОБА_4 . Відмовляючи у задоволенні вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходив з того, що земельна ділянка на якій розташоване спірне домоволодіння у приватну власність сторонам не передавалася. З підстав недоведеності факту та розміру заподіяння ОСОБА_3 збитків відмовлено у їх стягненні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову місцевий суд виходив з безпідставності таких вимог, оскільки сторонами оспорюваного правочину дотримано його письмової форми, нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Твердження позивачів за зустрічним позовом про те, що ОСОБА_4 без відома співвласника ОСОБА_6 вчинила продаж 1/2 частини домоволодіння та внесла відомості до технічного паспорта про збудовані будівлі і споруди в домоволодінні спростовуються заявою ОСОБА_6 нотаріусу Васильківської державної нотаріальної контори від 19 травня 2004 року про відмову від права привілейованої купівлі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Також місцевий суд не знайшов підстав для задоволення зустрічного позову в частині визання за ОСОБА_3 право власності на господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такі споруди самовільно були зведені на земельній ділянці, яка не була відведена для такої мети, без дозволу на будівництво та належним чином затвердженого проекту, без згоди співвласника 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_1

Васильківський районний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 14 липня 2017 року стягнув з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рівних частинах судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 218 грн. Стягнув з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частинах на користь держави судовий збір в розмірі 765,80 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 627,49 грн. Вимогу ОСОБА_1 про стягнення витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи залишив без розгляду.

Васильківський районний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 22 грудня 2017 року доповнив рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року та стягнув солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 4 301 грн, тобто по 2 150,50 грн з кожного.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд Дніпропетровської області постановою від 18 липня 2018 року скасував рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року в частині усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, виділу в натурі частки житлового будинку побутових будівель і споруд та стягнення збитків. Зобов`язав ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні частиною земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та споруд. Виділив ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме, в житловому будинку літери «А-1 Ж» приміщення 1-1 площею 11,4 кв. м, приміщення 1-2 площею 11,3 кв. м, приміщення 1-6, площею 8,2 кв. м. Всього в будинку виділено 30,9 кв. м, вартістю 46 011 грн. Сіни літера «а 2» вартістю 14 886 грн, сарай літера «Д1», вартістю 12 046 грн, сіни літера «З1» вартістю 881 грн, погріб літера «п1», вартістю 2 202 грн, літня кухня літера «Ж1» вартістю 7 107 грн, вбиральня літера «К1» вартістю 1 614 грн, колодязь літера № 3, вартістю 4 049 грн. Виділено ОСОБА_3 в натурі 1/2 частину домоволодіння, а саме, в житловому будинку літера «А-1Ж»: приміщення 1-4 площею 16,6 кв. м, приміщення 1-5, площею 8,1 кв. м, приміщення 1-7 площею 6,3 кв. м. Всього в будинку виділено 31 кв. м, вартістю 58 264 грн. Сіни літера «а-1» вартістю 36 154 грн, гараж літера «Г1», вартістю 11 948 грн, яму вигрібну літера № 2, вартістю 3 926 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 нанесені збитки у розмірі 50 530 грн. В іншій частині рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року та додаткове рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року залишив без змін.

Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що оцінюючи висновок судового експерта № 11 від 28 червня 2016 року, суд першої інстанції в достатній мірі мотивував його обґрунтованість в сукупності з іншими доказами та правильно визначив його як належний та допустимий доказ по справі, оскільки він містить фактичні дані про обставини, якими обґрунтовані вимоги сторін і стосується предмета доказування. У зв`язку з цим апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині виділу в натурі приміщення 1-6, площею 8,2 кв. м, що суперечить єдиному запропонованому експертом варіанту розподілу житлового будинку відповідно висновку від 28 червня 2016 року № 11. При вирішенні спору в частині відшкодування завданих ОСОБА_7 збитків судом також не було враховано висновок експерта та помилково зазначено про недоведеність їх факту і розміру, що спростовується встановленими обставинами у справі. В іншій частині вирішення спору суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду по суті вирішеного спору, адже за наявних у справі матеріалів, поданих сторонами доказів, були відсутні підстави для виділення частки земельної ділянки в натурі в обраний позивачем спосіб, однак з метою захисту прав користування ОСОБА_8 належною їй частиною домоволодіння, доцільним було зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні частиною земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У серпня 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року і залишити в силі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що кімната 1-6 площею 8,2 кв. м, яку позивачка просила виділити їй в натурі не входить до 1/2 частини будинку, яку вона придбала у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 19 травня 2004 року, що призвело до порушення її права власності на належне їй майно. Апеляційний суд безпідставно взяв до уваги висновок судово будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року № 11, оскільки за зазначеним у ньому варіантом поділу будинку вона позбавляється права власності, зокрема на кімнату 1-6 площею 8,2 кв. м, що правильно було враховано судом першої інстанції, та безпідставно не взято до уваги апеляційним судом. Стягуючи з неї збитки в розмірі 50 530 грн, суд апеляційної інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували, що саме вона вчинила дії (руйнувала господарчі, побутові будівлі і споруди) і цим завдала збитків ОСОБА_1 .

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якій просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що це рішення є законним і обґрунтованим, апеляційним судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дано належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

29 травня 2019 року справа № 172/1076/14-ц надійшла до Верховного Суду.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В., згідно з розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року № 732/0/226-19, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19 червня 2019 року визначено суддю-доповідача Зайцева А. Ю.

Фактичні обставини справи

Апеляційним судом встановлено, що згідно з довідкою КП «Синельниківське МБТІ» станом на 31 липня 1959 року за ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано каркасномазаний житловий будинок загальною площею 81,0 кв. м, глино-саманні сіни площею 15,0 кв. м, глино-саманний сарай площею 34,0 кв. м, дощата убиральня на підставі свідоцтва про право на особисту власність на будинок видане Васильківською селищною радою від 28 серпня 1959 року № 553.

25 березня 1960 року згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 в рівних долях успадкували її діти ОСОБА_10 та ОСОБА_4

29 березня 1960 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 половину домоволодіння по АДРЕСА_6 , що складається з одного одноповерхового саманного домоволодіння критого черепицею.

24 жовтня 2001 року ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

19 травня 2004 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

03 жовтня 2009 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці Васильківської селищної ради, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Васильківською державною нотаріально конторою 24 жовтня 2001 року за реєстром № 3637 після смерті ОСОБА_5 .

Згідно з технічним паспортом на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , зазначені власники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з розміром часток 1/2 кожній, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав власності.

З наданих суду сторонами правовстановлюючих та технічних документів вбачається, що спірне домоволодіння станом на березень 1960 року складається з жилого будинку А-1, сіней а-1, сараю Б-1, вбиральні №1. Жилий будинок має 2 окремих входи та 2 окремі (автономні) опалювальні плити. 1/2 частина будинку складається з сіней площею 8,8 кв. м, кладовки - 3,20 кв. м, кухні - 10,00 кв. м, кімнати 11,40 кв. м, а інша 1/2 частина будинку складається з коридора площею 6,30 кв. м, кухні - 8,20 кв. м, кімнати - 8,1 кв. м, кімнати - 16,6 кв. м. Приміщення між собою ізольовані.

12 червня 1991 року ОСОБА_5 звертався в КП «Синельниківське МБТІ» з проханням внести зміни в генеральний план будинку

АДРЕСА_1 площ до плану жилого будинку по АДРЕСА_1 станом на 13 червня 1991 року складає по квартирі № 1: сіни, площею 8,8 кв. м, кладова - 3,2 кв. м, кухня -10 кв. м, кімната -11,3 кв. м; по квартирі № 2: коридор - 5,4 кв. м, ванна - 3,4 кв. м, кухня -13,3 кв. м, кімната - 16,6 кв. м, кімната - 8,1 кв. м, коридор - 6,3 кв. м.

Актом поточних змін після проведення огляду на місці встановлені зміни в плані садибної ділянки та поповерхових планах основних будівель: літня кухня Б-1, гараж Г-1, сарай Д-1, літня кухня Ж-1, сарай З-1, літній душ Л-1, сіни «а 1»-1, погріб № 1, септик - № 2, колодязь № 3, ворота № 4, паркан № 5 та зареєстровані 13 червня 1991 року.

В будинку АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_5 з сім`єю.

Станом на 25 березня 1960 року домоволодіння складалося з жилого будинку А.1, сіней а-1, сараю Б-1, вбиральні № 1, а відомості про літню кухню, сарай, літній душ, погріб бутовий, сінник, паркан з металевої сітки відсутні. Інформація про зазначені господарчі споруди з`являється в технічному паспорті на житловий будинок з зазначенням часу їх будівництва 1978-1990 роки, тобто після придбання 1/2 частини домоволодіння за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 , на частині земельної ділянки переданій у користування останньому.

За усною згодою ОСОБА_3 в спірному будинку в 1/2 частині будинку нею успадкованого проживає ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 не має можливості користуватися належною їй частиною будинку та земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_2 заперечує її право користування земельної ділянкою та створює перешкоди у доступі до належної їй частині будинку зі сторони АДРЕСА_1. Зазначений факт підтверджується їх свідченнями в суді по суті взаємних позовних вимог.

В 2012 та 2014 роках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до Васильківської селищної ради про розгляд питання поділу території присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . На підставі вказаних заяв комісією проводилося обстеження земельної ділянки та надавались сторонам рекомендації оформити правовстановлюючі документи співвласникам домоволодіння та поділити земельну ділянку відповідно діючого законодавства пропорційно до площі будівель, які знаходяться у власності з урахуванням її обслуговування та доступу до частини житлового будинку.

Згідно з висновком судово будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року № 11 технічний стан приміщень у квартирі АДРЕСА_1 (згідно з експлікацією приміщень, складеною БТІ) належних ОСОБА_1 визначено як «незадовільний»: «в приміщеннях необхідно виконати ремонт (В приміщеннях відсутні системи водопроводу, каналізації. Влаштовано газове опалення, підведено електропостачання. На стелях та стінах присутнє відшарування розчину, безпорядні тріщини, забруднення олійного та водного розчину. Покриття підлог частково глинобитне, частково дощате, має потертості в місцях ходіння та біля дверей, в глинобитному присутні тріщини та вологість. Віконні та дверні заповнення мають ушкодження шару фарбування, присутнє ушкодження віконних та дверних приладів). До квартири № 2 (згідно з експлікацією приміщень, складеною БТІ) підведено електропостачання, водопровід, каналізацію, газове автономне опалення. В приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-5, 1-6 виконано ремонт, їх технічний стан оцінюється як «добрий». Технічний стан приміщень 1-7 та 1-4 оцінюється як «задовільний», в даних приміщеннях необхідно виконати ремонт, доцільний на теперішній час. Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 199 088 грн без врахування ПДВ. Самовільно зведені будівлі та споруди, а саме: альтанка літера «М1»,огорожа із металевого профілю та шиферу літери «4-5,7», свердловина «№ 6», вимощення, літера «І» розташовані на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 при розподілу житлового будинку, господарчих будівель і споруд та при визначенні порядку користування земельною ділянкою експертом не враховувалися. З урахуванням технічних вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення» надала суду один варіант розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд, а саме: першому співвласнику на 1/2 частину домоволодіння згідно плану можливо виділити в житловому будинку літ «А-1 Ж», приміщення 1-1 площею 11,4 кв. м, приміщення 1-2 площею 11,3 кв. м, 1-6 площею 8,2 кв. м, всього 30,9 кв. м, вартістю 46 011 грн. Сіни, літера «а 2» вартістю 14 886 грн, сарай літера «Д1», вартістю 12 046 грн, сіни літера «З 1» вартістю 881 грн, погріб літера «п1», вартістю 2 202 грн, літню кухню, літера «Ж1» вартістю 7 107 грн, вбиральню літера «К1», вартістю 1 614 грн, колодязь, літера № 3, вартістю 4 049 грн. Вартість 1/2 частини, що виділяється першому співвласнику складає 88 796 грн, що менше частки іншого співвласника на 10 748 грн; другому співвласнику на 1/2 частину домоволодіння, а саме в житловому будинку літера «А-1Ж»: приміщення 1-4 площею 16,6 кв. м, приміщення 1-5, площею 8,1 кв. м, приміщення 1-7 площею 6,3 кв. м, всього в будинку виділити - 31,0 кв. м, вартістю 58 264 грн. Сіни літера «а-1» вартістю 36 154 грн, гараж, літера «Г1», вартістю 11 948 грн, яму вигрібну, літера № 2, вартістю 3 926 грн. Вартість 1/2 частини, що виділяється другому співвласнику складає 110 292 грн, частка співвласника більша від вартості частки першого співвласника на 10 748 грн. Для здійснення даного варіанту ізольованого порядку користування житловим будинком необхідно: з приміщення - 7 та приміщення 1-5 закласти дверні отвори в приміщення 1-6 з приміщення 1-1 влаштувати дверну арку в приміщення 1-6.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог, серед іншого, посилалася на те, що між сторонами не досягнуто згоди про спосіб виділення часток із загального майна, а спільне користування майном є неможливим в силу неприязних стосунків між сторонами.

Отже, між сторонами склалися правовідносини щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно з висновком судово будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2016 року № 11 експертом запропоновано один варіант поділу в натурі спірного домоволодіння а саме: першому співвласнику на 1/2 частину домоволодіння згідно плану можливо виділити в житловому будинку літ «А-1 Ж», приміщення 1-1 площею 11,4 кв. м, приміщення 1-2 площею 11,3 кв. м, 1-6 площею 8,2 кв. м, всього 30,9 кв. м, вартістю 46 011 грн. Сіни, літера «а 2» вартістю 14 886 грн, сарай літера «Д1», вартістю 12 046 грн, сіни літера «З 1» вартістю 881 грн, погріб літера «п1», вартістю 2 202 грн, літню кухню, літера «Ж1» вартістю 7 107 грн, вбиральню літера «К1», вартістю 1 614 грн, колодязь, літера № 3, вартістю 4 049 грн. Вартість 1/2 частини, що виділяється першому співвласнику складає 88 796 грн, що менше частки іншого співвласника на 10 748 грн; другому співвласнику на 1/2 частину домоволодіння, а саме в житловому будинку літера «А-1Ж»: приміщення 1-4 площею 16,6 кв. м, приміщення 1-5, площею 8,1 кв. м, приміщення 1-7 площею 6,3 кв. м, всього в будинку виділити - 31,0 кв. м, вартістю 58 264 грн. Сіни літера «а-1» вартістю 36 154 грн, гараж, літера «Г1», вартістю 11 948 грн, яму вигрібну, літера № 2, вартістю 3 926 грн. Вартість 1/2 частини, що виділяється другому співвласнику складає 110 292 грн, частка співвласника більша від вартості частки першого співвласника на 10 748 грн. Для здійснення даного варіанту ізольованого порядку користування житловим будинком необхідно: з приміщення - 7 та приміщення 1-5 закласти дверні отвори в приміщення 1-6 з приміщення 1-1 влаштувати дверну арку в приміщення 1-6.

Апеляційний суд, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, дійшов правильного висновку, що запропонований експертом варіант розподілу найбільш відповідає ідеальним часткам сторін у житловому будинку, надає можливість кожному власнику обслуговувати свої будівлі та споруди, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу і проїзд сторонам до їх частин будинку і господарських споруд.

Зібраними у справі доказами, підтверджується наявність технічної можливості такого поділу і відсутність для цього перешкод.

Враховуючи зазначене доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом того, що кімната 1-6 площею 8,2 кв. м, яку позивачка просила виділити їй в натурі не входить до 1/2 частини будинку, яку вона придбала у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 19 травня 2004 року, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд правильно виходив з того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині виділу в натурі приміщення 1-6, площею 8,2 кв. м, що суперечить єдиному запропонованому експертом варіанту розподілу житлового будинку відповідно висновку експерта від 28 червня 2016 року № 11. В матеріалах справи відсутні докази про те, що зазначена вище кімната не входить до спірного домоволодіння і не може бути поділена між його власниками. Також не надано доказів і того, що така кімната була збудована після набуття спочатку ОСОБА_4 , а пізніше ОСОБА_11 права власності на 1/2 частину домоволодіння.

При вирішенні спору в частині стягнення збитків, апеляційний суд виходив з того, що при вирішенні цих вимог місцевим судом не було враховано висновки експерта та помилково зазначено про недоведеність їх факту і розміру, що спростовується встановленими у справі обставинами, які апеляційний суд вважав доведеними, в той час як суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону Верховний Суд не здійснює переоцінку доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Інші наведені у касаційній скарзі аргументи аналогічні наведеним в апеляційній скарзі та зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин справи, що під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається. При цьому Верховий Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року в частині залишення без змін рішення місцевого суду про відмову в задоволенні зустрічного позову не оскаржувалася, а тому не перевіряється Верховним Судом в частині вирішення зазначених вимог.

Судове рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Васильківська селищна рада Дніпропетровської області, про усунення перешкод в праві користування житловим приміщенням, виділ частки житлового будинку, господарчих та побутових будівель і споруд в натурі, поділ земельної ділянки і стягнення збитків залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило