Провадження №2/523/1637/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання укласти договір найму,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив зобов`язати відповідача укласти з ним, як з основним наймачем, безстроковий договір найму жилого приміщення кв. АДРЕСА_1 на умовах передбачених Типовим договором найму житлового приміщення з відкриттям на його ім`я особового рахунку. В обґрунтування вимог посилався на те, що з жовтня 2017 року він став мешкати та винаймати одну кімнату у ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після чого її рідні забрали усі її речі, а він залишився мешкати в цій квартирі сам. ОСОБА_2 була відповідальним квартиронаймачем, проте зареєстрована в квартирі ніколи не була, мешкала без реєстрації. З червня 2019 року він постійно мешкає за вказаною адресою, сплачує всі комунальні послуги, заборгованості з оплати за комунальні послуги не має.

Оскільки особовий рахунок на спірну квартиру залишився оформленим на померлу ОСОБА_2 , відповідно до вимог чинного законодавства, договір найму на померлу вважається розірваним з дня її смерті. Отже вважає, що він, проживаючи в квартирі з травня 2019 року, правомірно набув право користування жилим приміщенням, а як наслідок набув всі права та обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 29).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , самовільно вселився у вказану квартиру та мешкає в ній не маючи на те законних підстав та, виходячи з поквартирної картки, позивач за вказаною адресою не значиться. Згідно паспортних даних з 13.01.2012р. місце проживання позивача зареєстровано в буд. АДРЕСА_3 .

Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що кв. АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації. ОСОБА_2 , була відповідальним квартиронаймачем вказаної квартири, мешкала в даній квартирі без реєстрації, та на її ім`я був відкритий особовий рахунок, що підтверджується довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації) № 4456 від 12.10.2019р. (а.с.6).

З жовтня 2017 року ОСОБА_1 , мешкав та винаймав одну кімнату у вищезазначеній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , померла та після її смерті ОСОБА_1 , постійно мешкає за вказаною адресою та сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.12,13).

Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» № 249 від 06.12.2019 року, виданою ОСОБА_1 , заборгованості за житлово-комунальні послуги, станом на 01.12.2019р., не має (а.с.10).

Згідно Акту мешканців будинку від 05.12.2019 року, який підписаний мешканцями та засвідчений начальником Житлово-експлуатаційної компанії, майстром дільниці ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський», ОСОБА_1 , з жовтня 2017 року постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та після смерті ОСОБА_2 , залишився мешкати в квартирі, сплачує комунальні послуги (а.с.11).

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована, складається з трьох кімнат житловою площею 37,60 кв.м., загальною 59,11 кв.м., тому на спірні правовідносини розповсюджуються вимоги чинного на даний час Житлового Кодексу України.

Оскільки особовий рахунок на спірну квартиру АДРЕСА_4 залишився оформленим на померлу ОСОБА_2 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України, договір найму на померлу вважається розірваним з дня її смерті.

Відповідно до Довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № НОМЕР_1 -ф/л від 06.12.2019 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси, ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_5 «Одеський міський центр обліку бездомних громадян) (а.с.5).

Згідно довідки Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.11.2019 року, ОСОБА_1 , перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 1 чоловік з 14.12.2017 року під номером № 5361. Також доказами того, що ОСОБА_1 , постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 є отримання за цією адресою на його ім`я поштової кореспонденції (а.с.15), копією декларації № 0001-Х454-5Т00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з якої вбачається, що фактично він мешкає за вказаною адресою (а.с.14)

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частина 1 ст. 63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Обов`язковість для сторін положень актів законодавства, що випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, означає, що у такому разі йдеться про імперативні норми, передбачені законодавством. Як відомо, імперативна норма встановлює правила, які не можуть бути змінені сторонами в договорі.

Між тим, особливістю житлових відносин, що виникли між сторонами, є те, що договір найму житлового приміщення в державному і комунальному житловому фонді укладається на основі Типового договору найму жилого приміщення, який затверджений Кабінетом Міністрів України.

Свобода договору, передбачена ч.1 ст. 627 ЦК України, може проявлятись і в тому, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тобто зміст договору формується за власним розсудом сторін.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ГУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Положення про Суворовську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року № 4584-VI, у галузі житлово-комунального господарства районна адміністрація виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади.

Відповідно до Положення про Суворовську районну адміністрацію у галузі управління комунальною власністю районна адміністрація у межах, визначених радою, здійснює управління комунальною власністю розташованою на території Суворовського району м. Одеси.

Підпунктами 3.2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI визначено, що у галузі обліку та розподілу житла районна адміністрація вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання.

З вищенаведеного випливає, що саме до компетенції відповідача віднесено вирішення питання про укладення договору найму на квартиру за позовом ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги відзив на позов представника відповідача, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження самовільного вселення позивача в квартиру наймача.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що надані докази в їх сукупності дають підстави вважати, що позивач, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1 з травня 2019 року, правомірно набув право користування жилим приміщенням, а як наслідок набув всі права та обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Отже, вимоги ОСОБА_1 , про про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 29, 627 ЦК України, ст.ст. 2, 4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 9, 61, 63, 64, 106 Житлового Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 95, 263-265, 353,354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (який зареєстрований: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: 65025, м. Одеса, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106, код ЄДРПОУ 26303235) про зобов`язання укласти договір найму задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, , укласти безстроковий договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 з основним наймачем ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ,) зі складом родини 1 особа, предметом якого є квартира АДРЕСА_4 , жилою площею 37,60 кв.м., загальною площею 59,11 кв.м., на умовах передбачених Типовим договором найму жилого приміщення, з відкриттям на ім`я ОСОБА_1 окремого особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2020 року.

Суддя: