У Х В А Л А

Справа №348/1606/17

22 грудня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Букатюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконним права власності на житловий будинок.

Згідно ухвали суду від 15.05.2019 року до участі у вказаній справі у порядку процесуального правонаступництва було залучено в якості позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещука Р.П. від 14.08.2019 року дану справу прийнято до провадження.

27.01.2020 року відповідач ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до Пнівської сільської ради, реєстраційної служби Надвірнянського РУЮ, ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності на будинковолодіння, скасування рішення виконкому Пнівської сільської ради та про скасування державної реєстрації права власності, який просила прийняти до розгляду.

В судовому засіданні 22.12.2020 року позивач та її представник заперечили щодо об`єднання в одне провадження зустрічного позову з первісним для їх спільного розгляду зазначивши, що відповідач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, який був залишений без розгляду у зв`язку з неявкою в судові засідання її та представника. Також в зустрічному позові визначено неналежних відповідачів, зокрема, Пнівська сільська рада на даний час входить до складу Пасічнянської сільської ради ОТГ, а реєстраційна служба Надвірнянського РУЮ взагалі ліквідована ще в 2016 році.

Просили відмовити в прийнятті зустрічного позову та його об`єднанні в одне провадження з первісним.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, натомість останній подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.

Разом з тим, суд констатує, що в судові засідання, які призначались судом на 28.08.2020 року, 03.11.2020 року та 22.12.2020 року представник відповідача, адвокат Клименко О.І. не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином.

Зокрема, в судове засідання, призначене на 28.08.2020 року останній не прибув, про час та дату його проведення повідомлений належним чином, а саме шляхом вручення судової повістки в попередньому засіданні, що підтверджується розпискою про її отримання.

Судові засідання 03.11.2020 року та повторно 22.12.2020 року представник відповідача просив відкласти у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі, а саме що він приймає участь у розгляді справ в Івано-Франківському міському суді, які були раніше призначені, про що направив до суду аналогічні за своїм змістом письмові заяви.

Разом з тим, підтверджуючих дану обставину доказів представник відповідача, адвокат Клименко О.І. суду не представив.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення осіб про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Однак, як констатовано вище, в судові засідання призначені на 28.08.2020 року, 03.11.2020 року та 22.12.2020 року відповідач та її представник не прибували, натомість останній подавав до суду клопотання, в яких просив їх відкласти, належним чином не підтвердивши поважності неявки.

Відповідно до положення п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.п.1, 3, 5 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.4 ч.3 ст.129 Конституції України).

З врахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги повторну неявку представника відповідача, адвоката Клименка О.І. в судові засідання, належним чином повідомленого про день та час їх проведення, відсутність заяви про розгляд справи без їх участі та відсутність у суду підстав, передбачених чинним процесуальним законодавством для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе провести дане засідання у відсутність сторони відповідача.

Вислухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, які зібрані в ході розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Разом з тим, зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Суд констатує, що умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач просить визнати незаконним право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Натомість відповідач у зустрічному позові просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Пнівської сільської ради від 18.12.2002 року в частині надання у власність ОСОБА_3 будинковолодіння в цілому за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на будинковолодіння в цілому, яке складається з житлового будинку та господарських споруд, виданого на підставі рішення Пнівського сільвиконкому від 18.12.2002 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за зареєстрованим ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №33462268 від 18.01.2017 р. реєстраційний номер майна №40.

Таким чином, на переконання суду, об`єднання даних позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, а також їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи.

У відповідності до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, реєстраційної служби Надвірнянського РУЮ, ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності на будинковолодіння, скасування рішення виконкому Пнівської сільської ради та про скасування державної реєстрації права власності, подана в порушення вимог ст.193 ЦПК України, а тому у відповідності до ч.3 ст.194 ЦПК України не може бути прийнята до спільного розгляду з первісним позовом та підлягає поверненню ОСОБА_2 .

При цьому, суд зазначає, що відповідач ОСОБА_2 наділена правом подати окремий позов до суду в загальному порядку, зокрема і про скасування свідоцтва про право власності на будинковолодіння, скасування рішення виконкому Пнівської сільської ради та про скасування державної реєстрації права власності, якщо вважає, що її права порушені.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.193, 194, 258, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, реєстраційної служби Надвірнянського РУЮ, ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності на будинковолодіння, скасування рішення виконкому Пнівської сільської ради та про скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути відповідачу ОСОБА_2 .

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 право звернутися із вказаним позовом у загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.