03.02.2020
Справа № 642/558/20
Провадження № 2/642/573/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїної Ірини Миколаївни про визнання недійсним договорів дарування та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїної Ірини Миколаївни, у якому просила визнати недійсним Договір від 28 січня 2020 року, дарування квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною Іриною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за № 110. Визнати недійсним Договір, від 29 січня 2020 року, дарування квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Сотник Наталією Олександрівною та зареєстровано в реєстрі за № 27. Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50869820 від 29 січня 2020 року квартири АДРЕСА_1 .

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 .

Заява обгрунтована тим, що між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) 28 січня 2020 року було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїною І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 110. Вищевказаний Договір укладений із порушенням чинного законодавства та є таким, що підлягає визнанню недійсним оскільки, користуючись довірою своєї доньки - позивача у справі, відповідач ОСОБА_4 .Є умовляннями та надмірною наполегливістю домігся того, щоб позивач подарувала йому спірну квартиру до моменту смерті відповідача ОСОБА_2 , а після смерті останнього вказана квартира знову перейде у власність позивача за спадковим договором, який він обіцяв укласти цього ж дня після укладення договору дарування. Таким чином позивач хотіла вирішити житлове питання і при цьому не втратити квартиру. Пізніше, позивач і відповідач ОСОБА_2 домовились, що вони укладають договір дарування, і в цей же день укладають спадковий договір, істотною умовою якого є те, що після смерті ОСОБА_2 спірна квартира знову повинна перейти у власність позивача. Таким чином і позивач і відповідач ОСОБА_2 ще до укладання договору дарування розуміли, що він є фіктивним та буде укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором.

Вчинити вказані дії одночасно, а саме укласти договір дарування та спадковий договір одночасно неможливо, як і неможливо спочатку укласти спадковий договір у даному випадку, оскільки вказана квартира ще належить позивачу. Однак відповідач ОСОБА_2 наступного дня, а саме 29 січня 2020 року, уклав договір дарування на користь третьої особи - ОСОБА_3 . Про вказані дії позивачу стало відомо 30 січня 2020 року та встановлено, що 29 січня 2020 року о 13 год. 03 хв. було проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру. Тобто менше, ніж через добу після укладення спірного Договору дарування відповідач усвідомлюючи та знаючи, що ввів в оману позивача вирішив здійснити перереєстрацію права власності на спірну квартиру з метою утруднення її повернення позивачу. Отже, під час укладання договору дарування позивач та відповідач ОСОБА_2 , маючи спільний умисел та діючи лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчинили фіктивний правочин - договір дарування від 28.01.2020, і мали інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

У зв`язку з тим, що на даний момент між сторонами існує спір щодо договору дарування квартири, то з метою збереження вказаної квартири та можливості у майбутньому забезпечити виконання рішення суду доцільним буде накласти арешт на вказану квартиру АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву, суддя вважає за необхідне повернути вказану заяву заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 151 ЦПК України.

Так, пунктом 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

На виконання вимог вказаної норми позивачем у заяві зазначено, що у разі необхідності заявник готовий здійснити заходи щодо зустрічного забезпечення у розмірі 1 % від ціни позову.

Однак, в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заявник (позивач по справі) не зазначає ціну позову, тобто дійсну вартість спірної квартири АДРЕСА_1 , на яку просить накласти арешт.

За таких обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151, 153, 258-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїної Ірини Миколаївни про визнання недійсним договорів дарування та скасування державної реєстрації - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Вікторов