ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 2120/5490/12
Номер провадження 22-ц/819/1594/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 грудня 2020 року м Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кутурланової О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Харченка Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21 лютого 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2013 року Суворовський районний суд м.Херсона ухвалив у зазначеній справі рішення.

12 жовтня 2020 року адвокат Харченко Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Харченка Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без руху, оскільки підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними та апелянту надано строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду для зазначення інших підстав для його поновлення.

На виконання наведеної ухвали до Херсонського апеляційного суду надійшла заява від адвоката Харченка Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій останній в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження послався на те, що повістки про виклик до суду відповідачки ОСОБА_1 неодноразово повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а розписки про отримання повісток ОСОБА_1 про виклик до суду складені без повного дотримання вимог п.4 ч.1 ст.75 та ч.2 ст.76 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 13 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в чинній редакції, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України 2003 року в редакції станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Зі змісту ч.3 ст.357 ЦПК України вбачається, що в разі залишення апеляційної скарги без руху особа протягом 10 днів має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому п.4 ч.1 ст.358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, вищенаведеними нормами процесуального законодавства визначені виключні обставини, які дають підстави для поновлення процесуального строку, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

При вирішенні клопотання про поновлення строку, суд приймає до уваги, що матеріали справи містять докази повідомлення ОСОБА_1 про слухання справи за адресами вказаними нею як у договорі поруки, так і в довідці обласного адресно-довідкового бюро ВІРФО, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.54-55, 65). Крім того, з розписки Суворовського районного суду м.Херсона вбачається, що ОСОБА_1 повідомлена про розгляд справи, призначеної на 24.12.2012 року на 16 год 00 хв, що також підтверджується її власноручним підписом (а.с.122).

Отже, доводи щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції не ґрунтуються на наявних у справі доказах і свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо порушеного відносно неї судового провадження.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено існування виключних обставин, передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, які б давали підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

При цьому суд виходить з того, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін, одним з аспектів якого є принцип правової визначеності.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008) Європейський суд зазначив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У справі «Рябих проти Росії» (заява № 2854/99, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Отже, приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку, що доводи, викладені в заяві адвоката Харченка Д.М., який діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність особливих і непереборних обставин, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення зі спливом понад 7 років з часу його ухвалення, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Харченка Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21 лютого 2013 року слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст.358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Харченка Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21 лютого 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Херсонського

апеляційного суду О.В.Кутурланова