ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/210/19 Номер провадження 22-ц/814/135/20Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року у складі судді Косик С.М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом про захист прав споживача.

Позов мотивовано тим, що 23.07.2018 року між нею, як покупцем і відповідачем ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», як постачальником, у письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу № ФТ2-0160-24559707 (на умовах товарного кредиту), зміст якого становить умови, які були зафіксовані у пунктах 1-4 та пунктах 1.1-1.3, 2.1 2.4, 3.1 3.7, 4.1. У преамбулі вказаного договору зазначено, що однією із його сторін є ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», яке далі за текстом «Постачальник». Іншою стороною є позивач, яка далі по тексту - «Покупець».

Відповідачем факт укладення договору не заперечується, водночас сторони правочину, а саме продавця, вказано неоднозначно, що в свою чергу унеможливлює вирішити спір з приводу недоліків товару між сторонами по договору.

Вона придбала у магазині відповідача телевізор та налаштування вартістю 40000 грн,, але вдома виявила, що телевізор має недоліки, а тому заявила претензію до особи, яка продала товар. Між сторонами існує спір, бо на звернення відповідач не реагує та відповідати за товар неналежної якості відмовляється.

Вважає положення вказаного договору неоднозначними та нечіткими, такими, що порушують її права, як споживача, а тому договір купівлі-продажу, на її думку, потребує тлумачення особи продавця, щоб визначити його права та обов`язки.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.04.2019 року позивач просила суд розтлумачити зміст підпункту 1.1. пункту 1, підпунктів 2.2., 2.3. пункту 2, підпунктів 3.2., 3.4., 3.5., 3.6., 3.7. пункту 3, підпункту 4.1. пункту 4 умов договору купівлі продажу №ФТ2 - 0160 - 244559707 (на умовах товарного кредиту), укладеного у письмовій формі 23 липня 2018 року між ОСОБА_1 , як покупцем, і ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», як постачальником, в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності № 1-2979-9391 від 04.08.2017 року.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розтлумачено зміст договору купівлі продажу № ФТ2 - 0160 - 24559707 (на умовах товарного кредиту), укладеного 23 липня 2018 року між ОСОБА_1 , як Покупцем, і Товариством з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», як Постачальником, в особі уповноваженого представника Сизової О.В., яка діяла на підставі довіреності № 1-2979-9391 від 04.08.2017 року.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Додатковим рішенням цього суду від 04 жовтня 2019 року стягнуто з ТОВ «САВ ДІСТРИБЬЮШН» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. та витрати на відрядження в сумі 1251 грн.

Не погодившись частково з вказаним додатковим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції, зазначивши у мотивувальній частині про те, що суд: не бере до уваги клопотання ОСОБА_3 ; вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на оплату послуг адвоката в сумі 49000 грн., а також змінити резолютивну частину додаткового рішення, зазначивши стягнення 49000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, замість 10000 грн., присуджених судом першої інстанції.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що надання представником позивача детального опису виконаних робіт і підтвердження їх матеріалами справи чинним ЦПК України не передбачено, як на підставу для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того вважає, що не є підставою для зменшення таких витрат і заява представника ТОВ «САВ ДІСТРИБЬЮШН» Тимофеєвої Ю.А., оскільки остання не довела неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «САВ ДІСТРИБЬЮШН» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 24.09.2019 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла до суду заява про надання доказів про розмір витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, про надання яких нею подано відповідну заяву 17.09.2019 року до закінчення судових дебатів у справі. До даної заяви позивачем надано докази щодо витрат понесених нею в ході розгляду справи, а тому просила суд вирішити питання про розподіл цих судових витрат.

Ухвалюючи в справі додаткове рішення, суд першої інстанції, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати в сумі 10000 грн, оскільки саме такі розміри витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи, та витрати на відрядження в розмірі 1251 грн. При цьому суд не вважав за можливе стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що включають консультації з приводу процесуальних документів для подання до суду та щодо судових рішень, на пошук та вивчення судової практики адвокатом, оскільки такі витрати необґрунтовані та складання процесуальних документів враховано адвокатом у розрахунку.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 26 липня 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги у Машівському районному суді Полтавської області, Полтавському апеляційному суді та Верховному суді адвокатом Ошекою О.А., ордер серії ПТ № 026343 від 08.04.2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2401375 від 15.02.2013 року.

З наданого попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, вбачається: витрати на професійну правничу допомогу складають 15000 грн., витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи - 10000 грн., витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів - 5000 грн., витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідний для розгляду справи або підготовки справи до її розгляду - 5000 грн., витрати позивача та його представників, що пов`язані з явкою до суду - 5000 грн. (т. 1 а.с.18-19).

З наданих представником позивача - адвокатом Ошекою О.А. документів (т. 2 а.с.35-48) вбачається, що гонорар за професійну правничу допомогу прийняту від ОСОБА_1 за договором від 26.07.2018 року та додатковими угодами від 01.12.2019 року та 19.12.2019 року складає 25000 грн., за відрядженням 1251 грн.

02 жовтня 2019 року від представника ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» Тимофеєвої Ю.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 715,57 грн. за 7 год. 45 хв. представництва у суді та до 1251 грн., пов`язаних з відрядженням адвоката (т. 2 а.с.52-63).

Згідно пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 137, частини третьої статті 141 ЦПК України вірно врахував обґрунтованість та пропорційність розміру витрат позивача на правничу допомогу відповідно до предмета спору, значення справи для сторін, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката складністю справи та обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та правомірно вирішив про стягнення на користь позивача 10 000 грн. у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права та встановленим судом фактичним обставинам справи й підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Пунктом 9 частини третьої статті 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок зазначення у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини четвертої статті 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З огляду на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції позивач заявляла про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести, у 15 000 грн., обставин неможливості передбачення перевищення таких витрат стороною позивача не доведено і по справі не встановлено, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для стягнення на користь позивачки 49000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, що істотно перевищує суму, заявлену нею в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль