Справа №155/1722/20
Провадження №2/155/960/20
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2020 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Санакоєв Д.Т. при секретарі судового засідання Федонюк О.М. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 27.02.2005 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них 20.06.2015 року народилось дві доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони більше п`яти років проживають окремо. Вважає, що примирення між ними не можливе.

Разом з тим, після фактичного припинення подружніх відносин малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати разом з нею. Вказує, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні та вихованні доньок, хоча працездатний та має таку можливість.

В свою чергу, грошові кошти, які вона отримує, є явно недостатніми на утримання дітей.

Враховуючи викладене, просить суд: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.02.2005 року; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на надання терміну на примирення не згідна.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак в своїй письмовій заяві до суду просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на надання терміну на примирення не згідний.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) перебувають у шлюбі з 27.02.2005 року, який було зареєстровано Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області за актовим записом №1. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана обставина підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8) та серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя.

На даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть, більше п`яти років проживають окремо.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а також їх спільним із відповідачем дітям, а тому шлюб підлягає розірванню.

Судом також встановлено, що з моменту окремого проживання сторін, доньки залишилася проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Вищевказана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї Торчинської селищної ради Луцького району від02.11.2020 №337 (а.с.7)

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 грудня - 1921 гривня.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, та з того що відповідачем позовні вимоги визнаються повністю вважаю, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 17.11.2020 року (а.с. 2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1).

Крім того, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовн ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 27 лютого 2005 року, Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області за актовим записом №1 розірвати.

Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 22 грудня 2020 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т. Санакоєв