печерський районний суд міста києва
Справа № 194/1619/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Зайцевій Ю.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Бригинець А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просить винести рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки ВАЗ 21124, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий КОМБІ-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Черкаському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Черкаській області 13.08.2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19.09.2013 року між ним та власником автомобіля в особі представника кредитного відділу АТ КБ «ПриватБанк» був укладений усний договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач отримав у власність автомобіль марки ВАЗ 21124, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий КОМБІ-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Черкаському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Черкаській області 13.08.2013 року, і сплатив грошову суму в розмірі 22 000 грн. Факт отримання грошей за автомобіль підтверджується довідкою-рахунком ААВ № 644918 від 19.09.2013 року, виданою ТОВ «Агенство незалежних експертиз» реєстраційний номер 5879 від 29.10.2010 року. 03.08.2018 року позивач звернувся до співробітників Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області з метою здійснення реєстраційних операцій з транспортним засобом, проте отримав відмову. У письмовій відповіді № 31/4-1247К-70 від 03.08.2018 року було зазначено те, що 18.11.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», згідно яких довідка-рахунок ААВ № 644916 від 19.09.2013 року не є документом - підставою для здійснення реєстраційних операцій з транспортним засобом і не підтверджує право власності позивача. Оскільки усний договір купівлі-продажу транспортного засобу фактично виконаний, але відповідні зміни до чинного законодавства на цей час зробили неможливим оформлення переходу права власності, то позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.10.2018 року справу було передано судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягіну В.О.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на рухоме майно разом з доданими до неї матеріалами надіслано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.11.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на рухоме майно залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

19.03.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на рухоме майно, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.06.2019 року.

20.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позов, у якому останній зазначає, що позивач жодним чином не підтвердив наявність відносин будь-якого характеру з АТ КБ «ПриватБанк», зокрема, не надано і доказів наявності спору між позивачем і відповідачем. До того ж, виходячи з наявної у матеріалах справи облікової картки № НОМЕР_4 від 14.08.2013 року та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником легкового автомобіля є ОСОБА_2 , а тому позивачу варто звертатися із позовними вимогами до належного відповідача.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 28.10.2019 року.

28.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли додатки до позовної заяви, а саме, копії дублікатів квитанцій.

28.10.2019 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, справу було знято і складу та наступне засідання призначено на 11.11.2019 року.

11.11.2019 року, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, справу було знято і складу та наступне засідання призначено на 15.01.2020 року.

В судове засідання 15.01.2020 року з`явився позивач, який просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та представник відповідача, який заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши вступне слово позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 19.09.2013 року ОСОБА_1 придбав у АТ КБ «ПриватБанк» транспортний засіб ВАЗ 21124, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий КОМБІ-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Черкаському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Черкаській області 13.08.2013 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство незалежних експертиз» було видано ОСОБА_1 довідку-рахунок НОМЕР_6 від 19.09.2013 року про те, що йому продано і видано автомобіль та ним сплачено вартість автомобіля на момент придбання у сумі 22 000,00 гривень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

03.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області із заявою про перереєстрацію права власності на транспортний засіб ВАЗ 21124, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий КОМБІ-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований у Черкаському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Черкаській області 13.08.2013 року.

03.08.2018 року листом № 31/4-1247К-70 було повідомлено ОСОБА_1 , що 18.11.2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», якою було скасовано використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів, у зв`язку із чим з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом-підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності, що унеможливлює реєстрацію транспортного засобу на підставі довідки-рахунку.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків регламентована Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. А для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку, крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Аналогічний висновок викладено і Верховним Судом у його постанові від 25.04.2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

18.11.2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Отже, надана позивачем для реєстрації в серпні 2018 року довідка-рахунок від 19.09.2013 року вже не була на той час документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач придбав автомобіль у вересні 2013 року (довідка-рахунок була видана позивачу 19.09.2013 року), отже, він зобов`язаний був зареєструвати транспортний засіб як того вимагало та вимагає законодавство протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортного засобу або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Проте, з моменту фактичного оформлення довідки-рахунку до звернення позивача до сервісного центру пройшло майже п`ять років.

Позивач підтверджує ту обставину, що він своєчасно не звернувся до відповідного органу МВС для перереєстрації транспортного засобу. При цьому, позивачем не наведено ґрунтовних обставин, поважних причин, які заважали йому вчинити дії щодо реєстрації транспортного засобу.

До посилань позивача щодо того, що довідка-рахунок була видана позивачу 19.09.2013 року, тобто до того як законодавство зазнало змін в частині її скасування, суд ставиться критично, оскільки із заявою про реєстрацію транспортного засобу позивач звернувся в серпні 2018 року, а тому застосуванню підлягає законодавство щодо перереєстрації транспортних засобів, чинне станом на момент звернення позивача із заявою до відповідного Сервісного центру МВС.

Аналогічного висновку притримується і Верховний Суд, що викладеного у його постанові від 25.04.2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

Отже, Територіальний сервісний центр 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області правомірно відмовив позивачу у перереєстрації транспортного засобу. Проте, у межах цього спору позивачем не заявлялися позовні вимоги до Сервісного центру МВС, а тому такі обставини не можуть бути предметом розгляду в межах цієї цивільної справи.

Стосовно вимог позивача про визнання за ним права власності на спірний транспортний засіб, які пред`явлені до АТ КБ «ПриватБанк», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у його постановах від 25.05.2020 року у справі № 750/1998/18 (провадження № 61-45285св18), від 29.05.2019 року у справі № 569/19994/17 (провадження № 61-48498св18), від 25.11.2019 року у справі № 592/767/19 (провадження № 61-17666св19) тощо.

Виходячи з дійсних обставин справи, АТ КБ «ПриватБанк», попереднім власником - ОСОБА_2 чи будь-якою іншою особою не оспорюється право власності позивача на транспортний засіб з підстав неправомірності його придбання.

Отже, розглядаючи цю справу, слід дійти до висновку, що обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховані приписи ст. 392 Цивільного кодексу України, оскільки відмова органу у перереєстрації права власності на транспортний засіб у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості захистити своє право у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що його право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії.

Так, згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 15, 16, 18, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності на автомобіль, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 27.01.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко