Справа № 504/3563/19
Номер провадження 2/504/1099/20
05.02.2020смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Жовтан П.В.,
за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до договору купівлі - продажу від 10.11.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2015 року вона є власницею зблокованного індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до шлюбного договору від 29.10.2018 року житловий будинок по АДРЕСА_1 належить позивачу на праві особистої приватної власності. За вказаною адресою, серед інших, зареєстрований, але більше півтора року не проживає відповідач ОСОБА_2 . Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.08.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Реєстрація відповідача у будинку тягне для позивача додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг, адже вони нараховуються згідно з кількістю зареєстрованих у приміщені осіб. Оскільки вона мати трьох неповнолітніх дітей, оплата вищевказаних комунальних послуг є для неї непідйомним тягарем. З огляду на вищевказані обставини вона була вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1
В судові засідання, призначені на 09.12.2019р., 05.02.2020р. позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце проведення яких була сповіщена своєчасно, належним чином, однак її представник-адвокат Байрактар О.В. надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судові засідання, призначені на 09.12.2019р., 05.02.2020р., відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак до суду повернувся конверт з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням встановленого строку зберігання»
Крім того, відповідне повідомлення про виклик відповідача було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України.
Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило.
Згідно ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, будучи належаним чином повідомленим, до суду не з`явився, однак сільський голова Крупиця Н.Г. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи повторну неявку в судові засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10.11.2015р., ОСОБА_1 прийняла у власність (купила) зблокований індивідуальний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зблокованний індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (розмір частки 1/1).
З копії шлюбного договору від 29.10.2018р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що сторони дійшли згоди, що зблокований індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , який придбаний подружжям в період шлюбу та зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , після укладання цього договору є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.08.2019р., розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був укладений між ними 21.09.2013р., зареєстрований Комунарським ВДРАЦС реєстраційної служби Запорізького МУЮ.

З копії довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку від 27.08.2019р., виданої ЦНАП Крижанівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_1 (власник) проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік, зареєстрований з 16.03.2018р.), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син).

Відповідно до копії акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 25.06.2019р., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає з дати реєстрації громадянин: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 16.03.2018р., а також цей громадянин не має там власних речей.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Статтею7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З огляду на те, що Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Позивачем доведено, що реєстрація відповідача у належному їй будинку створює об`єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні зазначеним майном.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (як зазначено вище), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення користуванням жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 265, 274280-283, 289 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Жовтан П. В.