н/п 6/490/4/2020 Справа № 490/8017/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юдіної Ірини Михайлівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Юдіна І.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився.

Ухвалою суду подання розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

На примусовому виконанні у Центральному ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа №485/1472/17, виданого 16.09.2019 Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області 79 277,97 грн. судового збору; виконавчого листа №1440/1702/18 виданого 23.05.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 210 846,96 грн. на користь Баштанського управління Головного управління ДФС у Миколаївській області; виконавчого листа №490/8017/17, виданого 29.08.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 600 000,00 грн. та судового збору у сумі 6000,00 грн.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 02.10.2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Постановами від 02.01.2019 р. накладено арешт на КАМАЗ, 1987 р.в., д/н НОМЕР_1 та ГКБ 8350, 1985 р..в. р/н ВЕ4650ХХ та оголошено в розшук.

Постановою від 02.01.2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у Банках.

Відповідно до відповіді на запит від 22.10.2019 р. до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.12.2019 р., боржник ОСОБА_1 у власності має нерухоме майно на території Миколаївської області.

Відповідно до результатів пошуку по БД Автомобіль від 01.08.2019 р., боржник у власності має транспортний засіб, на який постановою від 03.12.2019 р. накладено арешт.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Згідно п.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 441 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеною цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов`язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і що направлялися постанови державного виконавця, що останній ухиляється від виконання рішення суду, оскільки відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника постанов державного виконавця, викликів державного виконавця, та отримання останнім таких постанов і викликів, відсутні акти виходу державного виконавця за адресою проживання боржника. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів примусового виконання рішення і доказів, що фактична відсутність боржника унеможливлює проведення виконавчих дій щодо звернення стягнення на рухоме та нерухоме майно.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юдіної Ірини Михайлівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО