Справа № 537/4539/19
Провадження № 2/524/1092/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року Автозаводський районний суд м Кременчука у складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.,
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою,-
До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.11.2017 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-1032, є власником 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Інші 13/25 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 03.06.2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., реєстровий № 1766, належать ОСОБА_2 .
Просить припинити право спільної часткової власності, виділити в натурі частину майна, що є у спільній частковій власності, в окрему одиницю належне ОСОБА_1 13/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та визнати за нею право власності, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається по житловому будинку літ. «А,А1,а,а1», загальною площею 34,9 кв.м. з наступним складом приміщень: веранда «ІІ», площею 2,4 кв.м. (в прибудові літ. «а1» ); коридор «2-1» площею 3,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-2» площею 13,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кухня «2-3», площею 8,9 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-4» площею 6,8 кв.м. (в житловому будинку літ «А»); по господарським будівлям і спорудам: вбиральня літ. «Е»; гараж літ. «Ж»; навіс літ. «Ан»; вимощення літ. «І»; колонка літ. «К»; огорожа № 1; частина огорожі № 2 (L=10,45 м.); хвіртка, ворота № 3. Виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 430 кв.м. із розташованими на ній господарськими будівлями і спорудами, що позначена червоним кольором в додатку №2 до висновку експерта № 8/7-19 від 07.10.2019 року.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Єрмоленко О.В. подав заяву в якій справу просить розглядати без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи.
Суд, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.11.2017 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-1032 є власником 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається: з житлового будинку літ. «А, А1, Ан, а, а1», загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., літньої кухні літ. «Б,б», сараю з навісом літ. «В, Вн», вбиральні літ. «Е», гаража літ. «Ж», вимощення «І», колонки «К», огорожі № 1,2,3.
Інші 13/25 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 03.06.2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., реєстровий № 1766, належать ОСОБА_2 .
Згідно висновку судового експерта Шлапак С.Л. № 8/7-19 від 07.10.2019 року за результатами проведеної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, додатку № 1 до нього встановлено, що з технічної точки зору можливо провести поділ в натурі об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 з виділенням в окремий об`єкт самостійного користування (окремий об`єкт нерухомості) належні ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 12/25 частин домоволодіння, згідно якого належить виділити їй по житловому будинку літ. «А,А1,а,а1», загальною площею 34,9 кв.м. з наступним складом приміщень: веранда «ІІ», площею 2,4 кв.м. (в прибудові літ. «а1» ); коридор «2-1» площею 3,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-2» площею 13,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кухня «2-3», площею 8,9 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-4» площею 6,8 кв.м. (в житловому будинку літ «А»); по господарським будівлям і спорудам: вбиральня літ. «Е»; гараж літ. «Ж»; навіс літ. «Ан»; вимощення літ. «І»; колонка літ. «К»; огорожа № 1; частина огорожі № 2 (L=10,45 м.); хвіртка, ворота № 3.
При цьому, при даному варіанті розподілу проводити переобладнання немає необхідності, так як даний житловий будинок уже фактично розділений на відокремлені квартири з окремими входами та в`їздами, обладнані самостійними системами інженерного забезпечення.
Згідно положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у пунктах 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Разом з тим, згідно пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Враховуючи висновок судового експерта Шлапак С.Л. № 8/7-19 від 07.10.2019, наданий позивачем, щодо технічної можливості виділу із спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна долученого до матеріалів справи визначено фактичне користування спірним житловим будинком. Таким чином, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути поділено між співвласниками, а саме склад новоутворених об`єктів нерухомого майна.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Як визначає ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.
Статтями 316, 328 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. ст. 356-358, 360, 361 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
На підставі ст. 364, ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. п.6. п.7, п.11 визначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання за ним права власності на нерухоме майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.
На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що сторони правомірно набули право власності на спірний житловий будинок, володіють та користуються своїми частинами житлового будинку, між ними фактично склався порядок користування житловим будинком, господарськими спорудами, будівлями та земельною ділянкою, який забезпечує сторонам можливість обслуговувати та експлуатувати об`єкт нерухомого майна, якими вони володіють та не суперечить тезхнічним нормам, сторони мають окремі входи до свого житла та надвірних будівель, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 358, 364, 367, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності, виділивши ОСОБА_1 в натурі 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та визнати за нею право власності, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається:
-по житловому будинку літ. «А,А1,а,а1», загальною площею 34,9 кв.м. з наступним складом приміщень: веранда «ІІ», площею 2,4 кв.м. (в прибудові літ. «а1» ); коридор «2-1» площею 3,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-2» площею 13,4 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кухня «2-3», площею 8,9 кв.м. (в прибудові літ «А1»); кімната «2-4» площею 6,8 кв.м. (в житловому будинку літ «А»);
-по господарським будівлям і спорудам: вбиральня літ. «Е»; гараж літ. «Ж»; навіс літ. «Ан»; вимощення літ. «І»; колонка літ. «К»; огорожа № 1; частина огорожі № 2 (L=10,45 м.); хвіртка, ворота № 3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. С Предоляк