Справа № 589/2065/19
Провадження № 2/589/520/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Євдокімової О.П. за участю секретаря судового засідання Товпига А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, у залі суду справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 555933 від 02.02.2015 року.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

Відповідач не виконав зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість яка становить 10172,14 грн. з яких: 6572,44 грн. заборгованість по тілу кредитного ліміту; 2684,78 грн. заборгованість за несплаченими відсотками; 485,64 грн. пеня; 67,71 інфляційні витрати; 40,11грн. 3 % річних від простроченої суми які просять стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив і збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі а позивач

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково і лише в розмірі тіла кредиту. В задоволенні позову щодо нарахування процентів, пені, та інших виплат просили відмовити як безпідставно нараховані.

Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом встановлено, що між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 555933 від 02.02.2015 року. (а.с.9-15) згідно якого банк відповідачу видав кредит у розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом.

У заяві про приєднання зазначено, що відповідач шляхом підписання цієї заяви беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї заяви, що розміщена на інтернет-сторінці www.oschadbank.ua та укладає з Банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

Також відповідач 02.02.2015р. уклав додатковий договір згідно якого банк відповідачу видав кредит у розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом з додатками якими узгодили й розмір процентів за користування кредитними коштами 24 % річних, при цьому сторони передбачили, що вказаний розмір є фіксованим та строк кредитування - 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк.

Водночас, за змістом Повідомлення про умови кредитування, підписаного у складі заяви про приєднання, сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом. Повернення кредиту та сплату процентів і винагороди відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, при цьому їх розмір та періодичність погашення тіла кредиту визначає самостійно, водночас на дату закінчення строку кредитування має повернути всю суму заборгованості за кредитним договором.

За доводами позову відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору в результаті чого виникла зазначена заборгованість за тілом кредиту

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до розрахунку Банку станом на 10.12.2019р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість на загальну суму 10573, 52 грн, з яких: загальна суми основної заборгованості 6572,44грн ; заборгованість за відсотками 2684,78 грн ; пеня - 485 грн 64 к.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу ; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 124,91грн .; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 394,03грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -153грн 96 к. які заявлені ним до стягнення в межах даного позову.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином судом встановлено, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед Банком по тілу кредиту у сумі 6572 грн 44 коп. витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем.

Щодо заборгованості за відсотками.

Надаючи правову оцінку заявленому розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 2684,78 грн., слід звернути увагу позивача на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.

Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір 24% річних та порядок сплати процентів за користування кредитом. Сплату 30% річних від за користування кредитом сторони не погоджували, а тому нема законних підстав для стягнення зазначених відсотків. Разом з цим відповідач згідно узгоджених умов договору має сплатити 24% за користування кредитом.

Крім цього припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування 36 місяців.

Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Отже, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилось 02.02.2018 року.(а.с.15)

Таким чином, у даній справі вимоги позивача про стягнення процентів після 2.02. 2018 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак розмір процентів за користування кредитом, що підлягає до стягнення у даному випадку становить 2362,65 грн.

Твердження про правомірність нарахування Позикодавцем, передбачених договором процентів, до повного погашення заборгованості за договором є помилковим. Разом з тим, у спірних правовідносинах права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначаючи розмір суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних, суд виходить з правомірно обраного позивачем періоду розрахунку цих сум: водночас враховує можливість нарахування витрат від інфляції та 3 % річних лише на визнану судом доведеною суму тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 124 грн 91 к., нараховані Банком за зазначений період; втрати від інфляції станом на 10.12. 2019р. за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 394.03 грн ; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 153.96грн ; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 141, 47грн.

Вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення пені, суд вважає за необхідне дослідити, передусім, умови вказаного договору, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, з відповідача слід стягнути передбачену укладеним договором пеню у розмірі 485,64 грн.

Щодо пропущення строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що згідно умов договору позичальник має погасити борг у повному обсязі у разі закінчення строку дії платіжної картки. Строк дії платіжної картки закінчився 3 лютого 2018р. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості 16.05.2019 р. тобто в межах строку позовної давності. Збільшення позовних вимог не є самостійним позовом, а тому нема законних підстав для залишення без розгляду уточнених позовних вимог позивача в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов Банку підлягає задоволенню частково в розмірі 10235,09 грн. з яких: 6572,44 грн. заборгованість по тілу кредитного ліміту; 2362,65 грн. заборгованість за несплаченими відсотками; 485,64 грн.- пеня; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 124 грн 91 к.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 394.03 грн ; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 153.96грн ; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 141, 47грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 261, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» //, в особі філії головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» /, заборгованість за кредитним договором від 03.08.2016р. №2387865/030816 в сумі 10235,09 грн. /десять тисяч двісті тридцять п`ять грн 09 к./

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» , в особі філії головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» судовий збір в сумі 1921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.)

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова