Справа №463/4484/19
Провадження №2/463/252/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мармаша В.Я.,

при секретарі судових засідань Заставній С.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство "Управитель" про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила та остаточно просила визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстрована відповідач, яка у вказаній квартирі не проживає більше року, участі в утриманні квартири не приймає, добровільно знятись з реєстрації не бажає.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибула із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою шляхом надсилання судових повісток за адресою реєстрації місця проживання та розміщення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. оголошення про її виклик у судове засідання. Від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири (а.с. 4), витягом про реєстрацією права власності на нерухоме майно (а.с. 5).

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку (а.с. 3) відповідач зареєстрована з 19.11.2013 за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , однак у цій квартирі не проживає більше року, що підтверджується актом ЛКП «Управитель» від 23.10.2019.

Судом встановлено, що відповідач не несе витрат по утриманню та обслуговуванню квартири у якій зареєстрована, добровільно знятись з реєстрації не бажає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Беручи до уваги наведене вище те, що відповідач є членом сім`ї власника житлового приміщення, однак у такому приміщенні понад один рік без поважних причин не проживає, витрат по її утриманню не несе, його реєстрація перешкоджає власнику реалізовувати право власності позивача на квартиру, тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь кожного позивача слід стягнути по 768,40 грн. судового збору сплачений позивачем за подання позову.

Керуючись ст. ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України , -

ухвалив:

позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

Суддя В.Я. Мармаш