КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1223/19
Провадження №2/319/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мальованого В.О.

за участі секретаря Синякової О.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Більмак Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.268 ЦПК України в судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

10 жовтня 2019 року зазначена позовна заява надійшла до Куйбишевського районного суду Запорізької області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 листопада 2018 року о 18.00 год ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , внаслідок застосування фізичної сили та боротьби з позивачем пошкодив автомобіль "ВАЗ 217230" р/н НОМЕР_1 та розбив мобільний телефон "Redmi 3S", який він придбав 01 листопада 2018 року за ціною 3300 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 3303,57 грн, що підтверджується звітом №559 від 28 листопада 2018 року.

Крім того позивачем понесені матеріальні витрати на оплату проведення незалежної оцінки вартості відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля в розмірі 1000 грн, та витрати на оплату палива до м.Запоріжжя з метою виготовлення та отримання звіту №559 від 28 листопада 2018 року.

На даний час відповідач не відшкодував заподіяну йому матеріальну шкоду, тому позивач змушений звернутись до суду, та прохає суд стягнути з відповідача 6603,57 гривень матеріальних збитків, понесених внаслідок пошкодження автомобіля та телефону, 1000 гривень - матеріальних збитків, понесених внаслідок оплати оцінки вартості відновлювальних робіт автомобіля, 1269,90 гривень - матеріальних збитків, понесених внаслідок придбання палива для автомобіля, 5000 гривень - витрат на правничу допомогу та 768,40 гривень витрат для оплати судового збору.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги на тих підставах, що викладені ньому , наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. ОСОБА_3 скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву, у визначений в ухвалі строк надав його, де зазначив, що з позовними вимогами ОСОБА_1 він не згодний, прохав відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що згідно позовної заяви позивача, матеріальна шкода про відшкодування якої просить ОСОБА_1 , а саме - пошкодження автомобіля та мобільного телефону була завдана йому в результаті конфлікту, який відбувся між сторонами 09 листопада 2018 року. При цьому позивач інформації або обґрунтування того, в який саме момент та яким чином спричинив такі пошкодження не надав.

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до поліції лише 23 листопада 2018 року, тобто через два тижні, при цьому жодних посилань на те, що відповідач спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду постанова не містить. ОСОБА_3 не здійснював жодних дій, які б спричинили завданню шкоди телефону "Redmi 3S" та автомобілю ВАЗ НОМЕР_2 . Наданий до позову товарний чек від 01 листопада 2018 року не містить інформацію про покупця телефону. Тобто в матеріалах справи відсутнє не лише підтвердження заподіяння саме відповідачу шкоди мобільному телефону, а й докази того, що цей телефон належав позивачу та був придбаний ним за його власні кошти. В звіті № 559 про визначення вартості матеріального збитку вбачається, що за проведенням дослідження ОСОБА_1 звернувся 23 листопада 2018 року, тобто через два тижні з моменту конфлікту між сторонами. Звіт не містить інформації про те, коли саме, в результаті якої події, і з чиєї вини були завдані пошкодження автомобілю позивача.

Згідно зі звітом № 559 в автомобілі ВАЗ 217230 було виявлено: деформовані ліві задні двері у вигляді вм`ятини зі здуттям металу, зруйнований вітровик лівих передніх дверей, при цьому не вказано, яким саме способом вони були завдані.

Крім того, у звіті зазначено, що ОСОБА_3 запрошували на проведення експертизи, що не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з тексту самого звіту - за проведенням дослідження позивач звернувся 23 листопада 2018 року і у той же день проводився огляд автомобіля, отже, запрошення не могло бути надіслане відповідачу.

Крім того, позивач прохав суд відшкодувати йому витрати на оплату палива в розмірі 1269 грн. за поїздку в м. Запоріжжя для виготовлення та отримання вищезазначеного звіту. На підтвердження витрат позивач додав квитанції від 20.11.2018 та від 01.12.2018. При цьому, як вбачається зі звіту № 559 до спеціаліста авто товарознавця ОСОБА_4 позивач звернувся лише 23.11.2018, тобто через три дні з моменту оплати палива. У той же день, 23.11.2018 року, у присутності ОСОБА_1 у світлий час доби відбувся огляд транспортного засобу. Позивачем не обґрунтовано необхідності оплати палива на суму 699.90 грн. для виїзду до м. Запоріжжя для отримання звіту, хоча звіт міг бути направлений засобами поштового зв`язку.

Позивачем додана до позовної заяви розписка про начебто згоду відповідача на відшкодування шкоди. Проте вказана розписка є такою, що не несе юридичних наслідків, оскільки не містить будь-якої інформації про обставини заподіяння шкоди, даних пошкодженого транспортному засобу та телефону, розміру шкоди, тому вона не є належним доказом по справі.

Відповідач зазначив, що позивачем не доведено, що саме в його діях, наявна вина, та що вчинені саме ним дії призвели до пошкодження мобільного телефону та автомобіля ВАЗ 217230.

Крім того, вважає, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі, заявленому позивачем, не відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК. Так, ціна позову по справі становить 8873,47 грн. Позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., тобто більше ніж 50% від ціни позову, що суперечить принципу співмірності. крім того в акті прийому виконаних робіт загальна сума витрат на правову допомогу заначена 4900 гривень .

Тому відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що 09 листопада 2018 року приблизно о 18.30 він разом зі своєю тещею ОСОБА_5 приїхав з с.Більманка в с.Титове до ОСОБА_6 віддати ключі від дачі. Туди прийшов ОСОБА_7 і почав ображати його тещу, ОСОБА_5 , нецензурною лайкою. Потім підбіг до нього, вдарив його рукою по потилиці і втік. Він сів у автомобіль, почав від`їжджати від двору, при цьому вікно на авто було відкрите. В цей момент до нього знову підскочив ОСОБА_8 і вдарив його спочатку по обличчю, а потім ногою по дверях авто, пошкодивши їх при цьому. В момент удару по обличчю, ОСОБА_8 вибив у нього з рук сенсорний телефон , який впав і розбився . Вказаний телефон він придбав в листопаді 2018 року у ПП Чиж, за 3300грн. Автомобіль ВАЗ 217230 належить йому. За проведену оцінку автомобіля він сплатив 1000 грн. Результати звіту він забирав в м.Запоріжжя. ОСОБА_7 в цей самсий день в присутності поліції написав розписку про те, що зобов`язується відшкодувати йому шкоду спричинену пошкодженням автомобіля та розбитого телефону. Згодом ОСОБА_8 відмовився від її відшкодування, тому він змушений був 23 листопада 2018 року звернутись до поліції. На даний момент шкода йому не відшкодована.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що приблизно 9 листопада 2018 року, ОСОБА_1 розказав йому, що їздив з тещею в с.Титове на дачу і там йому розбили автомобіль. Потім попрохав його поїхати з ним в м.Бердянськ для проведення оцінки вказаних пошкоджень. Він погодився. Потім вони на автомобілі поїхали в с.Титове, забрали молодого чоловіка, років 30, і поїхали до м.Бердянськ. По дорозі той хлопець весь час вибачався за скоєне, говорив, що відшкодує всі витрати. Вони приїхали до майстра в м.Бердянськ, той оцінив всі витрати на ремонт автомобіля. Хлопець запевняв ОСОБА_10 , що телефон або відремонтує або купить новий, і відшкодує всі витрати на ремонт авто. Потім вони повернулись в с.Титове, а хлопець залишився в м.Бердянськ, сказав, що живе і працює там. В м.Бердянськ вони їздили по ініціативі того хлопця. Згодом він дізнався , що його зовуть ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 , який доводиться їй зятем, привіз її в с.Титове віддати ключі від дачі ОСОБА_12 Коли вони вийшли на двір, із-за кута будинку вийшов ОСОБА_13 . Він почав її ображати нецензурними словами. ОСОБА_10 стояв недалеко. Потім вони почали виходити з двору , і ОСОБА_14 догнав зятя та вдарив його. Потім вони сіли в машину, почали від`їжджати, при цьому вікно з боку водія було відчинено. Через це вікно ОСОБА_14 вдарив зятя по обличчю, у нього пішла кров. ОСОБА_15 вдарив ногою по автомобілю, по задній лівій дверці. Як саме ОСОБА_14 пошкодив телефон зятя , вона не бачила. Тільки бачила розбитий телефон, до цього моменту він був новий і неушкоджений. Потім вони поїхали додому до зятя, а згодом до них приїхала поліція разом з ОСОБА_14 . При ній та працівниках поліції, ОСОБА_14 написав розписку, в якій зобов`язався відшкодувати завдану шкоду.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює в Більмацькому ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області на посаді старшого оперуповноваженого кримінального блоку. В листопаді 2018 році він в складі оперативної групи приїхав на виклик за заявою ОСОБА_1 , який повідомив, що на фоні раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 пошкодив його автомобіль. По приїзду, слідчо-оперативна група зафіксувала пошкодження автомобіля сріблястого кольору «Пріора» в кузові хетчбек та сенсорного телефону. В телефоні був розбитий екран. На автомобілі на дверях та крилі була вм`ятина. Сам ОСОБА_7 він себе агресивно, як по відношенню до ОСОБА_10 , так і по відношенню до працівників поліції. В цей день ОСОБА_17 було запропоновано відшкодувати добровільно завдану шкоду за розбитий телефон та пошкоджений автомобіль. В його присутності ОСОБА_7 написав розписку, якою зобов`язався відшкодувати завдану Приємцю шкоду.

При наданні для огляду розписки ОСОБА_3 , яка міститься в матеріалах справи, свідок ОСОБА_16 підтвердив, що саме вказану розписку в його присутності написав ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з ЄРДР від 24 листопада 2018 року, слідчим Білодід ОСОБА_18 .В. були зареєстровані відомості за попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України, про те, що 09 листопада 2018 року приблизно о 18.00 год ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 ..

З заяви про вчинення злочину від 23 листопада 20148 року та протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 07 грудня 2018 року, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000516 від 24.11.2018, вбачається, що 09 листопада 2018 року приблизно о 18.00год., ОСОБА_1 та ОСОБА_5 приїхали до житлового будинку по АДРЕСА_1 . В той момент коли вони перебували біля автомобіля ВАЗ 2172 реєстраційний номер НОМЕР_1 , до них підійшов ОСОБА_3 , який перебував у нетверезому стані, та з невідомих причин вдарив його по обличчю. Потім вибив у нього з рук телефон, який падаючи, розбився, та вдарив ногою по задній лівій дверці автомобіля, внаслідок чого остання деформувалась.

Вказані покази не суперечать обставинам викладеним в позовній заяві та наданим в судовому засіданні поясненням.

Згідно постанови від 19 грудня 2018 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000516 від 24.11.2018, було закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 зазнав втрат, пов`язаних з пошкодженням його майна ( автомобіля та телефону) та витрат, які зробив для їх відновлення ( оплата вартості оцінки автомобіля та проїзду до місця проведення вказаної оцінки).

Так, згідно звіту №559 по визначенню вартості матеріальної шкоди автомобіля ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який складений у м.Запоріжжя 28 листопада 2018 року, вартість відновлювального ремонту в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 3303,57 грн. Огляд транспортного засобу проводився в світлий час доби, 23 листопада 2013 року, в присутності володільця ОСОБА_1 . Під час огляду було встановлено, що транспортний засіб на ходу, зі слідами пошкоджень на лівій боковій частині: деформована задня ліва частина двері в середній частині на S<50% у вигляді вм`ятин зі здуттям металу, зруйнований вітровик лівої передньої дверці ( а.с.7-17).

Згідно копії квитанції №000135 від 28 листопада 2018 року, на ім`я ФОП ОСОБА_4 було сплачено 1000 гривень за надані послуги оцінки автомобіля ВАЗ 217230 АР 1248ВР (а.с.20).

З пояснень позивача ОСОБА_1 , і які підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , під час виниклого конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розбитий мобільний телефон "Redmi 3S", який під час падіння отримав пошкодження сенсорного екрану. Згідно копії товарного чеку від 01 листопада 2018 року, вказаний мобільний телефон "Redmi 3S" був придбаний у ФОП ОСОБА_19 , вартість якого становить 3 300 грн. ( а.с.21).

У зв`язку з наведеним суд, вважає безпідставними та не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем жодного доказу про розбиття мобільного телефону, належного позивачу, внаслідок дій відповідача не надано, та товарний чек від 01 листопада 2018 року не є належним доказом, оскільки у ньому відсутня інформація про покупця.

Відповідно до ст. 2, п.15 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Тобто, відповідно до засад цивільного законодавства наявність товарного чеку засвідчує покупцю товарів передання права власності на них від продавця до покупця, в даному випадку право власності позивача ОСОБА_1 на мобільний телефон "Redmi 3S", придбаний у ФОП ОСОБА_19 ..

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачем понесені матеріальні витрати на проїзд до м. Запоріжжя для проведення оцінки автомобіля ВАЗ 217230 АР 1248ВР 23 листопада 2018 року і становлять 699,90 грн. на придбання палива «Energy A-92-Євро-5-Е5» в кількості 30 літрів, що підтверджується копією фіскального чеку № ФН ПАТ «УКРНАФТА» АЗС №07/048 від 20 листопада 2018 року ( а.с.20).

Відповідно до вимог ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд не приймає до уваги витрати позивача на придбання палива «Energy A-92-Євро-5-Е5» в кількості 30 літрів на суму 570 грн, що підтверджується копією фіскального чеку № ФН ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД» АЗС №3 від 01 грудня 2018 року ( а.с.20), необхідного для поїдки до м.Запоріжжя для отримання звіту про оцінку автомобіля, оскільки позивач не навів жодних обґрунтувань необхідності виїзду до м.Запоріжжя за отриманням звіту, який як був зазначений відповідачем у відзиві, міг бути направлений позивачу засобами поштового зв`язку чи іншим способом.

Суд не приймає доводи відповідача про недоведеність його вини та недоведеність того, що вчинені саме ним дії, призвели до пошкодження мобільного телефону "Redmi 3S" та автомобіля ВАЗ 217230 НОМЕР_1 , та те, що долучена до позовної заяви розписка не несе юридичних наслідків, оскільки не містить будь-якої інформації про обставини заподіяння шкоди, даних пошкодженого транспортного засобу та телефону, розміру шкоди. Крім того суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не підтверджено факту написання вказаної розписки саме відповідачем.

Так, згідно розписки від 09 листопада 2018 року, яка в копії міститься в матеріалах справи, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язався відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_1 в розмірі відновлення автомобіля та мобільного телефону.

Вказана розписка в судовому засіданні була впізнана свідком ОСОБА_16 як така, що була написана власноручно ОСОБА_3 в його присутності 09 листопада 2018 року, та якою він зобов`язався відшкодувати ОСОБА_1 матеріальні збитки за пошкодження мобільного телефону та автомобіля ВАЗ 2172, завдані ним в наслідок своїх неправомірний дій.

Крім того в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив визнання своєї провини ОСОБА_3 за пошкодження майна ОСОБА_1 , пропозицію ОСОБА_3 на проведення оцінки вартості пошкоджень автомобіля та сплату грошових коштів на відновлення спричинених ним пошкоджень як автомобіля, так і мобільного телефону.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що постанова про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2018 року не містить посилань та в ній відсутня будь-яка інформація про дії ОСОБА_3 , спрямовані на нанесення шкоди автомобілю чи мобільному телефону ОСОБА_1 . Крім того суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що конфлікт між ним та позивачем стався 09 листопада 2018 року , проте до поліції останній звернувся лише 23 листопада 2018 року.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив звернення 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 до поліції через його конфлікт з ОСОБА_3 , за наслідком якого ОСОБА_1 зазнав реальних збитків пошкодження автомобіля та мобільного телефону, визнання своєї провини ОСОБА_3 за дії, які спричинили такі пошкодження та зобов`язання їх відшкодування, що зокрема підтверджується і написання ОСОБА_3 розписки від 09 листопада 2018 року.

Щодо розриву в часі між конфліктом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за наслідком якого ОСОБА_1 зазнав реальних збитків, в судовому засіданні під час допиту позивача та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , встановлено, що 09 листопада 2018 року ОСОБА_3 погодився на відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля та мобільного телефону, приніс вибачення позивачу, та написав вищезазначену розписку. Проте протягом часу з 09 листопада по 23 листопада 2018 року жодних дій на відшкодування шкоди не вчинив, що змусило позивача повторно звернутись до Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про вчинення злочину.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Що стосується заперечень відповідача проти позову, викладених у відзиві, то судом вони до уваги не приймаються, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що суперечать встановленим по справі обставинам. З наданої суду розписки вбачається, що відповідач зобов`язався відшкодувати спричинену ОСОБА_1 шкоду в розмірі відновлення автомобіля та мобільного телефону, належних доказів на підтвердження того, що відповідачем відшкодовувалася позивачу матеріальна шкода суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

До матеріалів справи позивачем на підставі укладеного договору № 90/19 від 07 жовтня 2019 року про надання правничої допомоги доданий ордер серії ДН №098015 від 07.10.2019.

Згідно акту прийому передачі виконаних робіт за договором №90/19 від 07.10.2019, адвокат Гришко Р.В. надав, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги з правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи та згідно квитанції №90/19 від 07.10.2019 сплатив їх: консультація 1 год, вартістю 700 грн за 1 год, на суму 700грн., складання позову 2 год, вартістю 700грн. за 1 год, на суму 1400 грн., представництво в суді 4 год, вартістю 700 грн. за 1 год, на суму 2800 грн., а всього 4900 грн.

Суд, у відповідності до ст.137 ЦПК України, приймаючи до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг та їх обсяг, кількістю годин, витрачених адвокатом в суді, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 719,22 грн.

Керуючись ст.22, 386, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 16, 76-79, 82,137, 141, 259, 263-265 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 303 (вісім тисяч триста три) гривні 47 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 719 ( сімсот дев`ятнадцять) гривень 22 копійки та витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот ) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3 ,

Відповідач - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) .

Суддя: В.О.Мальований