Справа № 591/5869/20
Провадження № 2/591/2582/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-і особи: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-і особи: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав і свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З жовтня 2004 року батьки дитини проживають окремо. З вказаного часу ОСОБА_2 взагалі припинив підтримувати стосунки з сином, матеріальної допомоги не надавав. 01.03.2010 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ». ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла. Після її смерті неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 став проживати з ОСОБА_1 , яка є бабусею неповнолітньої дитини, за адресою: АДРЕСА_1 . Відразу після поховань, рідна тітка неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зв`язалася з батьком дитини, ОСОБА_2 та повідомила, що у дитини залишився лише він законним представником. Відповідач повідомив, що не виявляє бажання займатися вихованням сина та його утриманням. На сьогоднішній день дитині вже п`ятнадцять років, вона не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки не спілкувалася з батьком та не зустрічалася. У зв`язку з цим, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30.09.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.12.2020 року. 04.12.2020 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з відсутністю доказів належного сповіщення третьої особи: Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та для витребування доказів на 23.12.2020 року.

Позивачка ОСОБА_1 в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві наданій суду позов визнав, просить розглядати справу без його участі.

3-тя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради по день та час слухання справи повідомлено належним чином. Надано до суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3-я особа: Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про день та час слухання справи повідомлена належним чином, представник у судове засідання не з`явився. Надано інформаційний лист щодо роботи з родиною ОСОБА_1 , відповідно до якого родина перебуває на обліку Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з 24.09.2020 року. Також встановлено, що після смерті матері дитини ОСОБА_8 , вихованням та утримання дитини займається бабуся ОСОБА_1 . Батько дитини, ОСОБА_2 , самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків та не допомагає в вихованні та утриманні дитини. А тому, вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

В даній справі судом встановлені наступні обставини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

З жовтня 2004 року батьки дитини проживали окремо. З вказаного часу ОСОБА_2 взагалі припинив підтримувати стосунки з сином, матеріальної допомоги не надавав. Вказані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи №2-3000/05 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини.

01.03.2010 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Після її смерті неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 став проживати з ОСОБА_1 , яка є бабусею неповнолітньої дитини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» СМР на прийом до лікарів неповнолітній ОСОБА_11 приходив у супроводі матері ОСОБА_8 . Батько дитини, ОСОБА_11 жодного разу на прийом до лікарів з сином не з`являвся (а.с.11) |

Відповідно до довідки від КУ «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 23», батько ОСОБА_2 з приводу навчання та виховання сина з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.12).

Відповідно до висновку наданого управлінням «Служба у справах дітей» СМР від 02.12.2020 року за №2059/27.1-26, встановлено, що дитина, ОСОБА_4 , все своє життя проживав разом з матір`ю та вітчимом. З батьком він не спілкувався та бачив його лише декілька разів за життя. Після смерті матері дитина почала проживати у бабусі та підтримує стосунки з вітчимом. ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виховання сина. Позивачкою створені належні умови для комфортного проживання дитини. А тому, управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позов по позбавлення його батьківських прав визнає.

В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО