Провадження № 2-з/752/373/20
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Степанчук Олени Миколаївни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту на нерухоме майно недійсним,

встановив:

у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту на нерухоме майно недійсним.

Провадження у справі відкрито 31.10.2020 року, з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Степанчук О.М. звернулася до суду з заявою про забезпечення її ж позову.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Степанчук О.М. зазначає, що всупереч вжитих судом у межах зазначеної вище справи заходів забезпечення позову, шляхом заборони Ватутінській міській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, останній отримав свідоцтво про право на спадщину за оскаржуваним заповітом на квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 в подальшому зможе вчиняти дії щодо відчуження отриманого у спадщину нерухомого майна.

Просила забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження отриманої у спадщину за заповітом квартири АДРЕСА_1 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Також, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що між сторонами у справі є спір щодо визнання заповіту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , недійсним.

Як убачається з матеріалів справи № 752/22323/19 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2019 року вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту на нерухоме майно недійсним, шляхом заборони Ватутінській міській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Зазначена вище ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Проте, за даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право приватної власності на нерухоме майно , а саме на квартиру кв. АДРЕСА_1 03.12.2019 року зареєстровано за ОСОБА_2 . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_4 , Ватутінська міська державна нотаріальна контора, Ватутінський міський нотаріальний округ.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно до п.п. 3.3 п. 3 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 накладання заборони щодо відчуження за спадковим договором, договором довічного утримання (догляду), застави (іпотеки), а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою, проводиться шляхом вчинення посвідчувального напису на всіх примірниках договору або свідоцтва про право на спадщину.

П.п. 4.1 п. 4 глави 15 розділу ІІ вказаного Порядку передбачає, що накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів.

Отже, враховуючи предмет даного позову, наведені обставини та надані докази заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що представником заявника обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне створити умови для виконання судового рішення ухваленого за заявленими позовними вимогами, у випадку задоволення їх судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Степанчук Олени Миколаївни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту на нерухоме майно недійсним, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняти дії щодо відчуження отриманої у спадщину за заповітом квартири АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контра про визнання заповіту на нерухоме майно недійсним.

Стягувач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліклової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г.Плахотнюк