Постанова

Іменем України

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 750/13852/18

провадження № 61-18566 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: прокуратура Чернігівської області, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду

м. Чернігова від 10 червня 2019 року у складі судді Логвіної Т. В.

та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року

у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Вінгаль В. М., Губар В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до прокуратури Чернігівської області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України)

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в лютому 2015 року він звернувся до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області

із заявою з приводу розшуку та затримання транспортного засобу

Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , який належав йому на праві власності, та просив притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності, а у серпні 2016 року - по факту крадіжки запасних частин з указаного транспортного засобу, внаслідок чого йому завдано майнової шкоди у розмірі 441 767,00 грн.

Вказував, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях

по факту його заяв здійснювалося неефективно, безрезультатно,

з порушенням розумних строків. Крім того, стороною обвинувачення

не зібрано жодних доказів, які б дали можливість встановити істину у справі та забезпечити його належний захист як потерпілої сторони.

Така бездіяльність призвела до втрати доказів і можливості їх отримання, оскільки його транспортний засіб продано за зниженою ціною. Неправомірними діями йому завданої моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінив у розмірі 100 000,00 грн.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити

та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів

з Єдиного казначейського рахунку ДКС України на свою користь

441 767,00 грн майнової шкоди та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня

2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України через

ДКС України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимогОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано посиланням на статті 55, 56 Конституції України, статтю 1174 ЦК України та тим, що позивач довів факт завдання йому моральної шкоди бездіяльністю органу досудового розслідування, а її розмір визначено із урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості. Вимог про відшкодування майнової шкоди позивач не довів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області задоволено, апеляційну скаргу ГУНП в Чернігівській області задоволено частково.

Скасовано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова

від 10 червня 2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1

з Державного бюджету України через ДКС України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі

50 000,00 грн та відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог.

Компенсовано прокуратурі Чернігівської області, ГУНП в Чернігівській області витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні

з апеляційною скаргою, у розмірі по 1 152,60 грн кожному, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 10 червня 2019 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не довів завдання йому моральної шкоди бездіяльністю відповідачів. Апеляційний суд зазначив, що для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу досудового слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою. Ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах, однак позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав.

При цьому досудові розслідування кримінальних проваджень за заявами ОСОБА_1 ще тривають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким його позов повністю задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 23 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 750/13852/18 із Деснянського районного суду м. Чернігова та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що факт бездіяльності органу досудового розслідування підтверджується ухвалами слідчого судді про скасування постанов

про закриття кримінального провадження, а також іншими доказами,

які знаходяться у матеріалах справи.

Зазначає, що він є потерпілим у кримінальних провадженнях, досудове слідство по яким не завершено. Вказує, що розмір моральної шкоди ним було визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також інших обставин, які мають істотне значення (стаття 23 ЦК України).

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У листопаді 2019 року ГУНП в Чернігівській області та перший заступник прокурора Чернігівської області подали до суду відзиви на касаційну скаргу, в яких вказують на законність на обґрунтованість постанови Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, просять залишити вказане судове рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівькій області з приводу розшуку та затримання транспортного засобу Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , який належав йому на праві власності, та просив притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності за вчинення шахрайських дій (стаття 190 КК України).

05 липня 2015 року за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0005726 було внесено відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої

статті 190 КК України, а ОСОБА_1 29 серпня 2015 року визнано потерпілим.

26 серпня 2016 року позивач звернувся до Чернігівського ВП ГУНП

в Чернігівській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України.

20 грудня 2017 року Чернігівською місцевою прокуратурою Чернігівської області розпочато кримінальне провадження № 0000262

за ознаками частини першої статті 185 КК України.

За заявою про вчинення працівниками Чернігівського відділу поліції ГУНП

в Чернігівській області злочинів, передбачених частиною першою статті 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем), статтею 396 КК України (приховування злочину), яку було зареєстровано 26 лютого

2018 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за № 0000044 та № 0000045.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду у повній мірі не відповідає.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку

з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку

із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176

ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Дії (бездіяльність) посадових осіб прокуратури Чернігівської області

та ГУНП в Чернігівській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди,

є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).

Скасовуючи рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 10 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині й погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у відшкодуванні майнової шкоди, апеляційний суд виходив із того, що позивач на підтвердження своїх вимог про відшкодування шкоди не надав суду належних і допустимих доказів того, що він в установленому законом порядку зверталася до суду або компетентних органів зі скаргами щодо бездіяльності і недотримання розумних строків досудового розслідування правоохоронними органами,

а також доказів прийняття відповідними органами преюдиційних рішень, якими б було встановлено незаконність дій чи бездіяльності посадових осіб відповідачів, що є підставою для відмови в позові.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені

в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, провадження № 12-199гс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого і держави, що не регулюються нормами

КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення або рішення іншого компетентного органу, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, апеляційний суд не врахував, що спірні деліктні правовідносини виникли через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

Таким чином, апеляційним судом не встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і спір по суті не вирішено.

Ураховуючи, що фактичні обстави справи не встановлені, оцінка доказам не дана, суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень позбавлений можливості ухвалити рішення по суті спору.

Відповідно до пунктів 1, 2 і 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки апеляційний суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірив доводи сторін

і надані на їх підтвердження докази, то оскаржувана постанова апеляційного суду відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк