Справа № 183/3987/20
№ 2-о/183/160/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко Андрій Григорович, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2005 року до дня смерті останнього.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Заявник отримав лікарське свідоцтво про смерть, на підставі якого було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 від 29 березня 2011 року, відповідний актовий запис №250.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Так, заявник зазначає, що проживав однією сім`єю більше 5 - ти років зі спадкодавцем ОСОБА_2 до його смерті в будинку АДРЕСА_1 , вони вели спільний побут, заявник взяв на себе відповідальність по догляду за ОСОБА_2 , забезпечував його усім необхідним та брав на себе усі витрати по утриманню будинку та прибудинкової території, а коли ОСОБА_2 помер, позивач поховав його та оплатив усі ритуальні послуги.

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику було відмовлено, оскільки ним не подано документів доказів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем або доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем.

Між тим, заявник зазначає, що факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 підтверджується відповідними довідками та актами квартального комітету. Сам заявник до цього часу продовжує проживати у спадковому будинку, користується ним та земельною ділянкою, будинок потребує ремонту, капітальних вкладень, які заявник не може робити тому, що не має правовстановлюючих документів.

Таким чином, заявник просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що надасть йому можливість оформити належним чином свої спадкові права.

Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрите провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г. заведено спадкову справу №18/2020, матеріали якої свідчать про те, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 (а.с.16). Даних про наявність інших спадкоємців за законом або за заповітом, чи виданих свідоцтв про право на спадщину, матеріали спадкової справи не містять.

Поряд з цим, за результатами розгляду документів поданих ОСОБА_1 до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2020 року у зв`язку з тим, що заявником не подано документів, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем або документів на підтвердження факту спільного проживання з померлим (а.с.6).

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, в матеріалах справи міститься довідка, видана головою квартального комітету №12 від 25.06.2020 року (а.с.7), у відповідності до якої ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 , з 2005 року разом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього ОСОБА_1 продовжує проживати за вказаною адресою (а.с.7).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт, складений 03.07.2020 року головою квартального комітету №12, за участю сусідів, який свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає постійно в будинку АДРЕСА_1 з 2005 року і до цього часу. Проживав більше 5-ти років з ОСОБА_2 однією сім`єю, дбав про нього, поховав його (а.с.13).

Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку,що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , а інших спадкоємців за законом судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81, 89, 263, 265, 280, 315 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко Андрій Григорович, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 року по день відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.