У х в а л а

14 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 754/9014/19

провадження № 61-17463ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту порушення, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, розірвання договору, визначення місця проживання дітей; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Під час розгляду цієї справи ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 22 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф. І., зареєстрований у реєстрі за № 434. У задоволенні інших вимог первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами мають місце особисті конфліктні відносини щодо спілкування та зустрічей матері з дітьми, що визначено умовами договору від 20 лютого 2019 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, укладеного між сторонами у цій справі.

У жовтні 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову наступним шляхом: визначити без присутності ОСОБА_2 із ночівлею та без обмеження місця прогулянок час спілкування малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_1 , кожного другого та четвертого тижня кожного місяця: з 9 год. середи до 20 год. четверга, а в неділю - з 9 год. до 20 год; кожного першого, третього тижня кожного місяця: з 9 год. понеділка до 20 год. вівторка та з 9 год. п`ятниці до 20 год. суботи; кожного року: у день мого дня народження; у дні народження її батька та матері; у День Матері в Україні; зобов`язати ОСОБА_2 передавати малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для самостійних (без його присутності) прямих законних контактів, зустрічей і спілкування за вищезазначеним місцем її фактичного проживання із ночівлею та без обмеження місця прогулянок: 1) кожного другого та четвертого тижня кожного місяця: з 9 год. середи до 20 год. четверга, а в неділю з 9 год. до 20 год.; 2) кожного першого, третього тижня кожного місяця: з 9 год. понеділка до 20 год. вівторка та з 9 год. п`ятниці до 20 год. суботи; 3) кожного року: у день її дня народження; у дні народження її батька та матері; у День Матері в Україні; вирішувати спільно із нею: вибір для дітей навчальних, розважальних, спортивних дитячих закладів, гуртків і секцій; питання щодо виховання, медичного обслуговування та забезпечення дітей, відвідування дітьми будь-яких медичних фахівців; усі інші питання, що стосуються виховання дітей; не перешкоджати їй відвідувати дітей у садочку, навчальних, розважальних, спортивних дитячих закладах, гуртках і секціях, з можливістю самостійно мені забирати та/або приводити дітей до вказаних закладів, гуртків і секцій, зі своєчасним повідомленням про це відповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 25 листопада 2020 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У пункті 18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено правовий висновок про те, що за змістом зазначеного припису ухвалою щодо забезпечення позову є ухвала про таке забезпечення, а ухвалою щодо відмови у забезпеченні позову - ухвала про відмову у такому забезпеченні. Аналогічно згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України у касаційному порядку можливо оскаржити, зокрема, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову, тобто про таке забезпечення, і неможливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, тобто про таку відмову. Іншими словами, у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції, яка передбачає вжиття заходів забезпечення позову. Тоді як ухвала, згідно з якою апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, касаційному оскарженню не підлягає.

Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду апеляційної інстанції за наявності для цього підстав.

Отже, ухвали суду апеляційної інстанції щодо відмови у забезпеченні позову не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту порушення, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, розірвання договору, визначення місця проживання дітей; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування з ними відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара