Провадження № 2/317/146/2020
Справа № 317/3318/19
10 січня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.
за участю: секретаря судового засідання Герман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить позбавити його права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу. У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який за місцем реєстрації не проживає більше десяти років. Реєстрація відповідача у належному позивачу призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, та перешкоджає в оформленні субсидії, тому вона вимушена звернутись до суду.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Козиряцька І.М. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.04.2000 р., серія АВК № 301701 ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що також підтверджується технічним паспортом, реєстровий номер 2/683, інвентарний № 2241.
Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується відповіддю на запит наданою Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області від 22.10.2019, підписаною в.о. начальника ВЦНАП виконавчого комітету Біленьківської сільської ради.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 3180/15-10 від 08.11.2018 ОСОБА_2 , 1972 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 10.12.2019 р. складеного комісійно, встановлено, що ОСОБА_2 , 1972 р.н., дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак не проживає за вказаною адресою, особистих речей ОСОБА_2 не виявлено.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації більше одного року.
За правилами статті 71 ЖК України, пункту 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року ( із наступними змінами ) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо ) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин в ході розгляду справи не було встановлено.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи здійснюється протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання за заявою особи.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 6 місяців, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-284 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 28.10.1999 р. виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Запорізькій районний суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Мінгазов