Ухвала

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 520/3538/17

провадження № 61-7474св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: повне товариство «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року в складі судді Васильків О. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 05 березня 2019 року в складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до повного товариства «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» (далі - ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 01 березня 2012 року її було прийнято на роботу до ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», розташованого на вул. Чорноморського козацтва, 6 у м. Одесі зі складанням трудового договору за підписом ОСОБА_2 та отриманням від неї трудової книжки. Також 01 березня 2012 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 26 грудня 2013 року на робочому місці в ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» на вул. Чорноморського козацтва, 6 у м. Одесі на неї було скоєно озброєний розбійний напад з нанесенням тілесних ушкоджень. Слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в ході проведення огляду місця події було вилучено майно ломбарду, та в подальшому розпочато досудове розслідування за ознаками частини третьої статті 187 КК України та її визнано потерпілою. Після нападу вона перебувала на лікарняному та в телефонній розмові повідомила ОСОБА_2 про вказані події, на що остання відповіла, що її не буде звільнено та вона продовжить працювати в ломбарді, коли буде знайдено відповідне приміщення. Після одужання позивач тривалий час займалася питанням повернення майна ломбарду з правоохоронних органів та, оскільки працювати в ломбарді не було можливості, вона працевлаштувалась до ТОВ «РУШ», де пропрацювала п`ять місяців. В 2016 році вона завагітніла. Весь цей час ОСОБА_2 обіцяла їй, що вона повернеться до роботи в ломбард, однак наприкінці січня 2017 року на її телефонний дзвінок ОСОБА_2 не відповіла, а 16 березня 2017 року позивач направила заяву про повернення їй трудової книжки, проте до часу звернення до суду відповіді не отримала.

У зв`язку з зазначеним, позивач була змушена звернутись для захисту своїх прав до суду.

Враховуючи наведене, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила поновити її на роботі в ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», стягнути солідарно з відповідачів на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов`язати ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» здійснити сплату обов`язкових платежів та страхових внесків із проведених ОСОБА_1 нарахувань; ухвалити рішення про відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення солідарно з відповідачів на її користь 50 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, позов задоволено частково. Зобов`язано ПТ «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія» здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2013 року та січень 2014 року з урахуванням перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 27 грудня 2013 року до 11 січня 2014 року та здійснити сплату обов`язкових платежів та страхових внесків з нарахувань за вказаний період. У решті позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивоване тим, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 27 грудня 2013 року по 10 січня 2014 року, проте за січень 2014 року їй було нараховано заробітну плату лише за один день, за перший квартал 2014 року відомості про доходи відсутні, будь-яких належних та допустимих доказів щодо дійсного часу та причини звільнення ані зі сторони позивача, ані зі сторони відповідачів суду не надано, тобто дата прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 та видачі їй копії такого наказу або день видачі трудової книжки не встановлено, в зв`язку з чим не встановлений і строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі; позивачем ОСОБА_1 не доведено обставин щодо її незаконного звільнення; документи щодо припинення між сторонами трудових відносин роботодавцем не представлені у зв`язку викраденням у лютому 2014 року невідомими особами з офісу ПТ «Ломбард «Совєтський» матеріальних цінностей, документів та всіх особових справ працівників ПТ «Ломбард «Совєтський», що підтверджується заявою зареєстрованою за № 0000089 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та інформацією про направлення провадження до СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві для подальшого проведення досудового розслідування. При цьому за час судового розгляду справи інформації щодо результатів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню суду не надано, так само як і не заявлено сторонами клопотань щодо витребування зазначеної інформації судом; відсутність підстав для задоволення вимоги про поновлення на роботі унеможливлює задоволення вимог про стягнення всієї суми боргу за весь час вимушеного прогулу, зобов`язання роботодавця провести сплату обов`язкових платежів та страхових внесків за цей період та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про поновлення на роботі.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У липні 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до повного товариства «Ломбард «Совєтський» Рязанцева і компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв С. О. Карпенко І. М. Фаловська