Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 409/2239/19
Провадження № 22-ц/810/9/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Дронської І.О.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

позивач -Державне підприємство «Білокуракинське лісомисливське господарство»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство»

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року, постановлену судом у складі судді Максименко О.Ю.

за позовом Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство» до директора Приватного акціонерного товариства «Білокуракинський» Свинаренка Олександра Григоровича про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року Державне підприємство «Білокуракинське лісомисливське господарство» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду завдану самовільною рубкою дерев.

15 листопада позивач уточнив заявлені вимоги, просив суд стягнути з директора ПрАт «Білокуракинський» ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду завдану самовільною рубкою дерев в розмірі 90912,50 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом незаконної порубки дерев «акації білої» у кількості 23 сироростучих дерева. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2019 року № 1 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністратив правопорушення передбаченого ст. 105 ЛК України, ч. 1 ст. 65 КУпАП та накладено

Неправомірними діями директора ПРАТ «Білокуракинський» ОСОБА_1 . Державному підприємству «Білокуракинське лісомисливське господарство» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 90912, 50 грн.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з вказаним рішенням Державне підприємство «Білокуракинське лісомисливське господарство» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі не взяв до уваги, що позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана директором ПрАТ «Білокуракинський» і, що спір про відшкодування матеріальної шкоди не виник в результаті господарських правовідносин між сторонами.

В судове засідання представник ДП «Білокуракинське лісомисливське господарство» не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які повідомлені про місце та час судового засідання у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в уточненій заяві відповідачем є посадова особа суб`єкта господарювання.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду Державне підприємство «Білокуракинське лісомисливське господарство» обґрунтовувало свої вимоги тим, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом незаконної порубки дерев «акації білої» у кількості 23 сироростучих дерева. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2019 року № 1 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 105 ЛК України, ч. 1 ст. 65 КУпАП та накладено штраф. Неправомірними діями директора ПРАТ «Білокуракинський» ОСОБА_1 . Державному підприємству «Білокуракинське лісомисливське господарство» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 90912, 50 грн. Позивач просив суд стягнути матеріальну шкоду з директора ПрАТ «Білокуракинський», посилаючись ч.1 ст.1166 ЦК України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України

Так, за змістом пункту 15 ч.1 ст20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Статтею 55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Суб`єкти господарювання - господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти такого правового висновку, що суб`єктами господарювання є юридичні особи та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається із матеріалів справи, позовні вимоги заявлені до фізичної особи ОСОБА_1 та зазначено його як директора ПрАТ «Білокуракинський».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов поспішного висновку, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та погоджується із доводом апеляційної скарги, що у суду не було правових підстав для закриття провадження по справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, то ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не розглядав справу по суті та не застосовував норми матеріального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду та передає справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги здійснюватиметься судом першої інстанції за результатами розгляду справи відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство» задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 грудня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді І.О. Дронська

Н.М. Авалян