Справа № 755/1458/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Астахової О.О.,

при секретарі: Індик М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за заявою представника заявника адвоката Царьова Михайла Валерійовича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Заслонова, 16 про встановлення факту народження дитини,

в с т а н о в и в :

29 січня 2020 року представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Луганськ, Луганської обл., матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої, на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, вказати ОСОБА_4 , громадянина України.

Мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Луганськ, Луганської обл. у неї народився син ОСОБА_3 , про що медичним закладом Луганського республіканського центру охорони материнства та дитинства було видано медичне свідоцтво про народження № 156 від 05.03.2019 року. Заявниця у зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Проте, отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану виявилось неможливим, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

У зв`язку з цим Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві на звернення заявник відмовив у державній реєстрації народження дитини чоловічої статі у ОСОБА_1 .

Разом з тим, встановлення факту народження ОСОБА_3 необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини установленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України та реалізації у подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У провадження головуючого судді справа передана 30 січня 2020 року та відкрито провадження у справі, розгляд якої проводиться у порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7 ЦПК України без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що за даними медичного свідоцтва про народження № 156, виданого 05 березня 2019 року виданим Луганським республіканським центром охорони материнства та дитинства, ОСОБА_5 в Луганському республіканському центрі охорони материнства та дитинства народила 05 березня 2019 року хлопчика, вагою 3800,00 грамів.

28 січня 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за зверненням представника заявника ОСОБА_2 було відмовлено у реєстрації народження чоловічої статі, народженої у ОСОБА_1 , оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документи, видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, зрізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснювали свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Документом, що підтверджує факт народження дитини, є медичне свідоцтво про народження № 156, видане 05 березня 2019 року Луганським республіканським центром охорони материнства та дитинства, про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Луганському республіканському центрі охорони материнства та дитинства 05 березня 2019 року хлопчика, тобто закладом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, а тому воно є недійсним і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно із ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Частиною 1 ст. 144 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Заявник не перебуває у зареєстрованому шлюбі, заяви батька або рішення суду про встановлення батьківства суду не надано.

А відтак, суд приходить до висновку, що ім`я по батькові батька дитини підлягає запису зі слів матері - ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_4 .

За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту не порушує прав та інтересів інших осіб та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Ураховуючи наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 78-81, 258-259, 265, 268, 293-294, 315, 317, 352-355 ЦПК України, ч. 1 ст. 126, 135, 144 СК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 7 Закону України «Про громадянство України», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника заявника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_3 , чоловічої статі, дата народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження дитини - Луганська обл., м. Луганськ, мати дитини - громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько дитини - громадянин України ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Рішення суду про встановлення факту народження ОСОБА_3 підлягає реєстрації у Дарницькому районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції у м. Києві, та не замінює собою документу, що видається цим органом, а являється підставою для одержання свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя О.О. Астахова