Справа № 740/5749/19
Провадження № 2/740/316/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Полєтавкіної М.О.

з участю сторін: позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину додаткових витрат, понесених на лікування та забезпечення побутових умов проживання малолітної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9 210 грн, посилаючись на те, що з 12 серпня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області вiд 05 липня 2019 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 300 гривень щомісячно, починаючи з 04 червня 2019 року i до досягнення дитиною повноліття. На зазначений час в рахунок сплати аліментів від ОСОБА_2 вона отримала лише 6 000 гривень.

Дочці необхідно було негайно встановити ортодентичний апарат - пластинку на зуби, що виготовляється за індивідуальним замовленням на підставі проекцій ОПТГ та зліпків зубів. За ортодентичний апарат нею сплачено 2 500 гривень, за знімки проекцій зубів - 520 гривень та зліпки зубів - 500 гривень.

Також, згідно договору №5381 вiд 01 серпня 2019 року для забезпечення нормального проживання i навчання дитини вона замовила дитячі меблі на суму 14 900 гривень.

Таким чином, вищевказані витрати на дитину становлять 18 420 гривень, половина яких підлягає стягненню з відповідача в сумі 9 210 грн.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що на свято Нового 2019 року ним та його рідними ОСОБА_1 було подаровано для дитини близько 4 000 грн, які, як запевняла його позивачка, мали бути витрачені на придбання дитячих меблів, проте в подальшому повідомила, що ці кошти були витрачені на інші потреби дитини.

На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.07.2019, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.09.2019, з нього стягнуто аліменти в розмірі 2 300 грн.

На сьогоднішній день він перебуває в скрутному матеріальному стані, оскільки отримую заробітну плату в розмірі 4 460 грн 80 коп. (5 440 грн - заробітна плата, 979 грн 20 коп. - податки), крім того з урахування стягнутих з нього аліментів (які згідно наданих квитанцій становлять 3 000 грн щомісяця) йому на життя фактично залишається 1 460 грн 80 коп.

Згідно правової позиції, яка викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017 № 363/4441/15-ц, купівлю позивачем дитячих меблів неможливо віднести до витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Також до додаткових витрат на дитину не можна віднести ортодентичний апарат, оскільки позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, що це пов'язано з хворобою дитини чи це викликано іншими особливими обставинами.

16 грудня 2019 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що ортодентичний апарат (пластинки для зубiв) встановлено дитині за призначенням лікаря, який виготовляється за індивідуальним замовленням на підставі проекцій ОПТГ та індивідуальних зліпків зубiв. Для забезпечення здорових умов проживання та навчання дочки були замовлені дитячі меблі з гіпоалергенних матеріалів, а саме: парта з тумбою, комод для одягу та тумба до ліжка за індивідуальним замовленням згiдно договору №5381 вiд 01 серпня 2019 року.

Зазначає, що відповідач має два джерела доходу, на постійній основі займається утепленням будинків у місті Ніжині Чернігівської області, має альпінійське спорядження, тому виконує роботи разом з іншими працівниками по утепленню, як багатоповерхових, так i приватних будинків.

Стабільність його доходу позначилася на тому, що він придбав два автомобілі, в грудні 2018 року та в жовтні 2019 року їздив на відпочинок до Єгипту. Відповідач інших ociб на утриманні не має.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов за викладених в ньому обставин, збільшивши його на 750 грн в частині додаткових витрат на стоматологічні послуги, та просила суд стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат, понесених на лікування в сумі 2 135 грн, та забезпечення побутових умов проживання малолітної дочки в розмірі 7 450 грн, а всього на загальну суму 9 585 грн, пояснивши, що з 01.09.2018 постійно проживає з дитиною у м.Бровари у двокімнатній квартирі, яка належить їй на праві власності внаслідок поділу майна з відповідачем. Вона має заробітну плату 15 000 грн з разовими преміями, а відповідач неналежним чином приймає участь у вихованні та утриманні дитини після укладення ним повторного шлюбу. Дитині дійсно були подаровані кошти в сумі 3500 грн на новорічні свята, але вона витрати їх на лікування дитини. За послуги стоматолога на лікування дочки вона сплатила загальну суму 4 270 грн.

Суму, яку вона витратила на придбання меблів, - парти, комоду для речей, тумбочки до ліжка та двох тумб становить 14 900 грн.

Дитячі меблі були замовлені з гіпоалергенних матеріалів, оскільки дитина має алергію.

Загальна сума понесених нею додаткових витрат за надані стоматологічні послуги та за придбання дитячих меблів становить 19 170 грн.

Відповідач має задовільний стан здоров`я, перебуває у працездатному віці, має два джерела доходу та займається утепленням будинків. Він придбав автомобіль, а в жовтні 2019 року їздив відпочивати за кордон.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення половини додаткових витрат, понесених за надані стоматологічні послуги дочці в сумі 2 135 грн, а в частині стягнення половини додаткових витрати на придбання дитячих меблів у сумі 7 450 грн позов не визнав, зазначивши що він зареєстрував шлюб з іншою жінкою 09.03.2019, має нову сім'ю. Його заробітна плата становить 4 460 грн 80 коп., він сплачує щомісяця аліменти з урахуванням заборгованості в сумі 3 000 грн. Той факт, що раніше він займався утепленням будинків, був врахований судом при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 2300 грн щомісячно. На цей час він іншим видами діяльності, крім роботи слюсарем-механіком, не займається. Автомобіль він придбав внаслідок поділу спільного майна подружжя з позивачкою. За кордоном відпочивав за подаровані батьками кошти при укладенні ним шлюбу 09.03.2019.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що з 12 серпня 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 08 листопада 2016 року розірвано (а.с.6).

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

На підставі рішення Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області вiд 05 липня 2019 року, залишеного без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 300 гривень щомісячно, починаючи з 04 червня 2019 року i до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-12).

Як вбачається з матеріалів справи, за надані стоматологічні послуги, пов`язані з лікуванням дочки, позивачка сплатила загальну суму 4 270 грн, що підтверджується наданими нею копіями квитанцій: №818164 від 16.07.2019 в сумі 500 грн, №818166 від 30.07.2019 в сумі 1 000 грн, дубліката чека № Р24А від 18.07.2019 в сумі 1 500 грн, фіскального чека медичного центра ТОВ «Укрінмед груп» № від 10.07.2019 в сумі 520 грн та квитанцією серії 03 ААВ від 04 грудня 2019 року в сумі 750 грн (а.с.16-17, 40).

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №127/16614/15-ц ).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч.2 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 роз'яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість

медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Витрати позивачки, пов`язані з лікуванням дочки ОСОБА_3 у стоматологічній клініці, суд вважає доведеними та такими, що викликані особливими обставинами, оскільки ці витрати зумовлені станом здоров`я дитини та її захворюванням, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дочки у розмірі 4 270 грн, які суд вважає доведеними, а чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі у додаткових витратах на дитину і відсутні підстави для зменшення розміру частки відповідача у цих витратах, то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину додаткових витрат, понесених на лікування дочки, що становить 2 135 грн.

Згідно договору №5381 вiд 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 замовила виготовлення дитячих меблів на суму 14 900 гривень.

За придбання дитячих меблів в ФОП ОСОБА_7 позивачка сплатила загальну суму 14 900 грн, що підтверджується наданими нею копіями квитанцій: квитанцією до прибуткового касового ордеру №66 від 01.08.2019 в сумі 7 500 грн та квитанцією до прибуткового касового ордеру №48 від 16.08.2019 в сумі 7 400 грн.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь половини здійснених нею витрат на облаштування кімнати дитини новими меблями в розмірі 7 450 грн, суд вважає, що вони не є додатковими витратами у розумінні положень ст.185 СК України, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх стягнення.

Згідно консультативних висновків лікаря - алерголога медичного центру Алерголог від 09.10.2018 та 13.10.2018 дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має алергічні захворювання (а.с.33-35), але посилання позивачки на те, що дитячі меблі були придбані нею у зв`язку з тим, що дитина страждає на алергію, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не надано суду доказів про те, що придбані нею дитячі меблі виготовлені з гіпоалергенних матеріалів та необхідність придбання таких меблів і що це придбання не здійснено нею на власний розсуд та виходячи з її матеріальних статків.

Крім того, відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2017 по справі №363/4441/15-ц купівлю дитячих меблів неможливо віднести до витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дочки підлягають частковому задоволенню в сумі 2 135 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою заявлені позовні вимоги на загальну суму 9 585 грн, судом стягнуто 2 135 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 22,27% (2 135 х 100 : 9 585 =22,27%), що є підставою для стягнення на користь позивача із відповідача 171 грн 12 коп. судового збору (768,40 х 22,27 : 100 =171,12).

Керуючись ст.185 Сімейного кодексу України, ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ,додаткові витрати на лікування малолітної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2 135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 171 (сто сімдесят одна) грн 12 коп.

В іншій частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат в сумі 7 450 грн. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова