Дата документу 04.02.2020
Справа № 501/4016/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області

скаргу ОСОБА_1

на

дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про визнання незаконними та скасування постанов від 30 жовтня 2019 року

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест»

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та інших сторін по справі.

1. ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про визнання незаконними та скасування постанов від 30 жовтня 2019 року та просить суд:

- постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження №60453960 від 30.10.2019 року визнати незаконною та скасувати;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року визнати незаконною та скасувати;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про арешт коштів та майна боржника по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року визнати незаконною та скасувати.

2. Скарга мотивована тим, що рішенням Іллічівського міського суду від 03.04.2017 року задоволено позов ПАТ «Банк Фінанси та кредит», яким стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 202366,47 грн. судовий збір у розмірі 3035,50 грн.

24.07.2019 року Іллічівським міським судом задоволено заяву представника ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» про заміну сторони виконавчого провадження.

06.09.2019 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області було призначено судове засідання по розгляду її зави про перегляд заочного рішення.

Заявник вказує в скарзі, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 30.10.2019 року:

- відкрито виконавче провадження №60453960 від 30.10.2019 року;

- накладено арешт на кошти та майно боржника по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року;

- вирішено питання про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року.

Заявник стверджує, що приватний виконавець не мав права виносити вказані постанови, оскільки рішення, на підставі якого видано виконавчий документ не набрало законної сили.

Заявник стверджує, що вказані постанови підлягають скасуванню.

3. Сторони були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду скарги, однак до суду не з`явились.

ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд скарги без її участі (а.с.28).

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. Судом встановлено, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 30.10.2019 року:

- відкрито виконавче провадження №60453960 від 30.10.2019 року (а.с.8-9);

- накладено арешт на кошти та майно боржника по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року (а.с.12-13);

- вирішено питання про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року (а.с.10-11).

5. Як вбачається з тексту оскаржуваних постанов, примусове виконання здійснювалось з виконання виконавчих листів, виданих Іллічівським міським судом Одеської області від 26.04.2017 року про стягнення на користь позивача ПАТ «Банк Фінанси та кредит`з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 202366,47 грн. судовий збір у розмірі 3035,50 грн. Виконавчі документи набрали чинності 26.04.2017 року.

6. Відповідно до копії ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 06.09.2019 року, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що призначено судове засідання по розгляду заяви ОСОБА 1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №501/170/17 на 16 вересня 2019 року на 13 годину 00 хвилин (а.с.6-7).

Судом з`ясовано, що Ухвалою Іллічівського міського суду від 23 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №501/170/17 відмовлено.

7. В матеріалах справи відсутні докази того, що приватний виконавець був сповіщений про розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №501/170/17.

V. Оцінка Суду.

8. Відповідно норм Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (ст.74).

9. Також, ч.1 ст.447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

10. Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

11. Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначеними цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Крім того, права та обов`язки державного виконавця щодо здійснення примусового виконання судових рішень регулюються саме цим Законом, а тому у своїй професійній діяльності він має керуватися положеннями саме цього Закону.

12. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження»: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

13. Відповідно до ч.2 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

14. Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

15. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби належать стягувачу. Виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування боржника.

16. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

17. Приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів та майна боржника по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року (а.с.12-13); вирішено питання про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року (а.с.10-11).

18. Доводи скаржника, які наведені в скарзі, на думку суду, не є достатніми для того, щоб дії приватного виконавця були визнані неправомірними, а постанови, відповідно, скасовані.

19. Посилання скаржника на ініціювання нею процедури оскарження заочного рішення Іллічівського міського суду від 03.04.2017 року, яке набрало законної сили, не може бути оцінена як належна підстава для невжиття приватним виконавцем заходів щодо виконання судового рішення та скасування зазначених постанов.

20. Як вбачається з тексту по оскаржуваних постанов, примусове виконання здійснювалось з виконання виконавчих листів, виданих Іллічівським міським судом Одеської області від 26.04.2017 року про стягнення на користь позивача ПАТ «Банк Фінанси та кредит» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 202366,47 грн. судовий збір у розмірі 3035,50 грн. Виконавчі документи набрали чинності 26.04.2017 року.

21. Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, внаслідок перевірки письмових доказів по справі, суд доходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки дії приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження вчинені ним у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства.

22. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження були правомірними, а постанови від 30.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60453960; про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №60453960; про арешт коштів та майна боржника по виконавчому провадженню №60453960 від 30.10.2019 року прийняті з додержанням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах повноважень приватного виконавця, а відтак скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.447 ЦПК України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про визнання незаконними та скасування постанов від 30 жовтня 2019 року (стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест») - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04 лютого 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко