Справа № 159/3864/19
Провадження № 2/159/47/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення завданої майнової та моральної шкоди, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача садівничий масив «Урожай», -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що являється власником земельної ділянки, яка розташована на території садівничого масиву «Урожай»в м. Ковелі. На належній їй території знаходилась впорядкована зелена зона із дерев,кущів та газонів. Усі зелені насадження перебували в доглянутому стані.

14.04.2018 року її батьком ОСОБА_1 , було виявлено, що внаслідок підпалу знищено багаторічні зелені засадження , зокрема 15-ти річні дерева туї, ялівець (ялини) різних порід , газони , а також грунт , який втратив свої родючі властивості. Всього насаджень у кількості більше 20штук. При поверхневому огляді було зрозуміло, що пожежа, брала початок із суміжної земельної ділянки . З метою належного фіксування події та встановлення винної особи було викликано поліцію. За відомостями , які вдалось встановити самостійно із опитування свідків та очевидців пожежі її батько вияснив, що пожежа мала місце внаслідок необережного поводження із вогнем сусіднього землекористувача суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 , який підпалив суху траву на власній території , а внаслідок пориву вітру вогонь перекинувся на належну їй територію земельної ділянки . Зважаючи на те, що із вказаним громадянином у них неодноразово виникали конфлікти , вона зважає, що такі дії можуть бути умисними та спрямованими на підпал.

20.04.2018 року нею до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області було направлено повідомлення про вчинення злочину в якому повідомлялось, що з огляду на те, що з суміжним землекористувачем у них неодноразово виникали конфлікти, то у неї виникла обґрунтована підозра про можливу наявність у діях ОСОБА_2 ознак умислу на знищення належного їй майна шляхом підпалу.

03.05.2018 року було складено акт про пожежу у якому визначено, що причиною пожежі є необережне поводження з вогнем невстановленої особи.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено 24.04.2018 року до ЄРДР за № 0000897.

В ході досудового слідства було залучено відповідного фахівця та встановлено вартість по кількості ушкоджених декоративних дерев. Так, у відповідності до довідки, яка видана ДП « Ковельський лісгосп» від 28.12.2018 року за № 398 визначено, що ушкоджено два дерева туї західної ( Aureo Spikata) до припинення росту, вартістю 1200,00 гривень за штуку, чотири дерева туї західної (Smaragd) до припинення росту, вартістю 2500,00 гривень за штуку, сім дерев туї західної (Smaragd) до не припинення росту, вартістю 750,00 гривень за штуку , одне дерево ялівцю віргінського до припинення росту вартістю 900,00 гривень за штуку, два дерева ялівцю китайського до припинення росту , вартістю 520,00 гривень за штуку, два дерева ялівцю козацького до припинення росту , вартістю 120,00 гривень за штуку , одне дерево ялиці білої , вартістю 3200,00 гривень за штуку . Всього шкоди завдано на суму 23 030,00 гривень. При цьому, у зв`язку із відсутністю відповідного фахівця , не було розцінено суму нанесеної шкоди ґрунту, адже він також підлягає відновленню.

Досудове розслідування кримінального провадження тривало до 31.12.2018 року.

31.12.2018 року кримінальне провадження у відповідності до постанови було закрито

з підстав того, що у діяннях ОСОБА_2 відсутні ознаки

кримінального правопорушення, адже шкода не становить великих розмірів. При цьому,

в ході розгляду матеріалів кримінального провадження , органами досудового слідства

було встановлено , що в діях ОСОБА_2 , які виразились у

спалюванні залишків сухої рослинності на власній земельній ділянці, через розповсюдження вогню на суміжну земельну ділянку, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, що призвело до спричинення шкоди належним їй зеленим насадженням.

Свідком даної події є ОСОБА_5 .

Отже, компетентним та повноважним органом було належним чином встановлено, що пошкодження належних їй зелених насаджень виникло внаслідок винних, протиправних дій ОСОБА_2 , які проявились у необережному поводженні із вогнем .

З посиланням на норми ст.ст.22,23,1167 ЦК України просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь 23030 грн. майнової та 10000 моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року за клопотанням відповідача залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача садівничий масив «Урожай» членами якого є сторони по справі.

У відзиві на позов ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають при цьому зазначив, що позивачка безпідставно звинувачує його в тому, що він, нібито спалював на своїй земельній ділянці суху траву і був зацікавлений в тому, щоб вогонь перекинувся на її земельну ділянку, оскільки, між ним і її батьком ОСОБА_1 , неодноразово виникали конфлікти.

З метою належного фіксування події та встановлення винної особи у підпалі викликались працівники поліції.

Досудове розслідування кримінального провадження тривало до 31.12.2018 року. Проте за цей період йому не було пред`явлено будь-якого звинувачення у винних, протиправних діях, які проявились у необережному поводженні із вогнем чи навмисному підпалі території суміжної земельної ділянки.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, до адміністративної відповідальності він не притягався, оскільки, не було доведено, що він, мав якесь відношення до спалювання сухої трави чи до пошкодження зелених насаджень позивачки.

До позовної заяви долучено Акт про пожежу від 03.05.2018 року, в якому взагалі не зазначено, що було якесь спалення сухої трави на його земельній ділянці. В Акті вказується, що пожежа відбулась 10-14 квітня, а Акт складався десь 2-го чи 3-го травня 2018 року і не може бути, щоб за два тижні так виросла нова трава, щоб ті уповноважені особи, що складали Акт не змогли не побачити, що стара суха трава до цього спалювалась. Із змістом даного Акту погодився і сам ОСОБА_1 поставивши на ньому свій підпис без зауважень, хоч про наслідки пожежі він нібито знав ще 14 квітня 2018року.

Тому, що, як зазначено в Акті - повідомлення про пожежу надійшло 03 травня 2018 року до пожежно-рятувальних підрозділів від позивачки з Києва, де вона проживає по АДРЕСА_1 .

Якщо подію пожежі бачив, нібито, свідок ОСОБА_5 , так чому ж він нікому нічого не повідомив, чи не прийняв будь-яких заходів по ліквідації пожежі, не поцікавився тим чоловіком, що бігав з відром на території дачної ділянки належної ОСОБА_2 , чи можливо насолоджувався тим, як горіли зелені насадження в ОСОБА_1 ? А ще він, не виключає, того, що він зараз є свідком на замовлення самого ОСОБА_1 .? Оскільки він, неодноразово бачив, як вони свої «знаменні дати та свята» з піснями та музикою відмічали в двохповерховому «садовому будиночку» на суміжній земельній ділянці Маковецьких.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача садівничого масиву «Урожай» в письмових поясненнях зазначив, що у весняний період кожного року існують проблеми зі спаленням трави, в тому числі і в садівничому масиві. Зауважив, що в цей період трапляється біля десяти пожеж.

Позивач та Відповідач у справі є садоводами масиву «Урожай», в їхньому користуванні та власності перебувають декілька садових ділянок, з яких деякі мають суміжні межі.

Тривалий період часу між ними існують сусідські особисті конфлікти, які виникають з різних життєвих причин, добросусідські відносини у них відсутні. Рада масиву періодично проводить зустрічі із членами сім`ї Маковецьких та Майстренків для їхнього примирення та пошуку компромісу.

Стосовно пожежі яка виникла 14.04.2018 року на масиві та внаслідок чого пошкоджені зелені насадження ОСОБА_1 , то садівничий масив «Урожай» повідомляє, що стверджувати те, що пожежа сталася з вини відповідача, ОСОБА_2 не можна, адже саме в цей період часу садоводи часто спалюють суху рослинність на своїх ділянках, не задумуючись про їхні наслідки.

Працівниками поліції не доведено, що це саме ОСОБА_2 вчинив підпал рослинності, а показання свідка ОСОБА_5 , (який чомусь не допоміг погасити пожежу та не викликав пожежну службу), не є доказом, що саме відповідач вчинив підпал. Пожежу на ділянки позивача та відповідача міг «принести» сильний вітер, який був в той день із будь-якої іншої ділянки. Підпал сухої трави міг зробити будь-який садовод на своїй ділянці, але не впоравшись із розширенням вогню, просто покинув місце підпалу (таке трапляється досить часто).

Поліція не проводила експертизи щодо встановлення місця займання вогню, не розшукувала особу, яка вчинила підпал. В Акті про пожежу від 03.05.2018 року чітко вказано, що причина пожежі - необережне поводження з вогнем невстановленої особи.

Більше того , відповідач є досвідченим садоводом і міг передбачити наслідки підпалу рослинності, а тому, садівничий масив «Урожай» вважає, що причетність ОСОБА_2 до підпалу не доведена, вимоги позивача є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному об`ємі з підстав викладених в позові, додатково пояснивши, що дійсно з ОСОБА_2 вони фактично перебувають в неприязних стосунках вже тривалий час. Раніше останній своїми діями вчинив підпал сухої трави, що призвело до пожежі на його земельній ділянці, однак тоді вони порозумілись між собою, оскільки підпал стався повторно то вважає дії відповідача умисними. Вина ОСОБА_2 повністю доведена як матеріалами кримінальної справи, так і показаннями свідків.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

ОСОБА_2 додатково пояснив також, що дійсно з позивачем декілька років перебувають у неприязних стосунках із-за конфлікту який виник з приводу суміжного використання земельних ділянок. В 2017 році коли він на своїй земельній ділянці посадив дерева то позивач їх вирвав, при цьому пошкодив межові знаки, обрізав електропроводку по якій подавалась електроенергія до його садового будинку, а за нове підключення став вимагати 200 доларів США. Не давав використовувати воду із копанки, а тому йому приходилось викликати поліцію.

В кінці квітня 2018(другій половині) коли він, приїхав на дачу ОСОБА_1 накинувся на нього з обвинуваченнями, що нібито він, йому спалив туї (дерева). Він побачив, що кілька дерев туй були пошкоджені. Згорілої трави на його ділянці не було, оскільки, восени 2017(листопад, грудень) там працював трактор. Він викорчовував кущі на цій ділянці і фактично трави не залишилось.

23 квітня 2018 року ОСОБА_4 , яка постійно проживає в м. Києві, звернулась до начальника Ковельського відділу поліції ГУПП у Волинській області з повідомленням, що в садово-огородньому масиві «Урожай» за колишнім аеродромом під лісом поблизу села Будище здійснено зухвалий злочин.

На наступний день повідомлення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочато слідство.

В процесі досудового слідства був залучений свідок ОСОБА_5 , який має земельну ділянку на віддалі орієнтовно від його 150 метрів і знаходиться в хороших дружніх, приятельських відносинах з ОСОБА_1.

Показання ОСОБА_5 на досудовому слідстві є вигаданими про те, що він запалював суху траву на території своєї земельної ділянки, була масштабна пожежа, що він, бігав по території своєї ділянки з відрами наповненими водою та намагався загасити пожежу, оскільки, в квітні 2018 року там не було сухої трави, у всі робочі дні перебував на роботі і не мав можливості перебувати на земельній ділянці в садовому масиві «УРОЖАЙ» що він підтверджує своїм графіком роботи та табелями виходів роботи за квітень 2018 року.

Досудовє розслідування кримінального провадження тривало до 31.12.2018 року. Проте за цей період йому не було пред`явлено будь-якого обвинувачення у винних, протиправних діях, які проявились у необережному поводженні із вогнем чи навмисному підпалі території суміжної земельної ділянки.

Протокол про адміністративне правопорушення по відношенню до нього не складався, до адміністративної відповідальності він, не притягався. Оскільки, не було доведено, що він, мав якесь відношення до спалювання сухої трави чи до пошкодження зелених насаджень позивачки.

Обвинувачення його в пошкодженні зелених насаджень на території земельної ділянки ОСОБА_4 є безпідставними, вигаданими її батьком ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача садівничий масив «Урожай» в судове засідання не з`явився і розгляд справи просить проводити за його відсутністю.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної та кримінальної справи приходить до однозначного висновку про відмову в задоволенні позову.

Так судом встановлено і цього не оскаржують сторони проте, що вони є членами садівничого масиву «Урожай» та їх земельні ділянки мають спільні межі.

Із матеріалів цивільної та кримінальної справи слідує, що 14 квітня 2018 року прибувши на земельну ділянку ОСОБА_1 виявив на земельній ділянці позивача знищені та пошкоджені багаторічні зелені насадження у вигляді туй, ялинок, декоративних кущів. Із пояснень слідів та напрямку горіння вбачається, як зазначено в повідомленні про злочин від 23.04.2018 року, пожежа брала початок від суміжної ділянки, що належить ОСОБА_2 ..

На підставі такої заяви було відкрито кримінальне провадження від 24.04.2018 року за ознаками злочину,передбаченого ч.2ст.194 КК України.

В ході розслідування були витребувані з Ковельського МРВ УДСНС України у Волинській області Акт про пожежу та Звіт про причину виникнення пожежі, відповідно до Акту від 03.05.2018 року було константовано , що пожежу виявлено 14.04.2018 року ОСОБА_1 .. Причина пожежі-необережне поводження з вогнем невстановленої особи.

Разом з тим у Звіті про причину виникнення пожежі від 03.05.2018 року зазначено, що пожежа виникла в період 10-14 квітня 2018 року на відкритій території і земельній ділянці в м. Ковель, в масиві «Урожай». Власник ОСОБА_4 . Причина пожежі -необережне поводження з вогнем невстановленою особою.

Вказані документи містять в собі суперечності, щодо дати виникнення пожежі, та не встановлюють місце виникнення пожежі.

Дане кримінальне провадження неодноразово закривалось і останній раз 31 грудня 2018 року за відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення.

Вирішено також виділити та направити матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст..77-1 КУпАП.

Судом встановлено що і це не оспорюється представником позивача, що відповідача до адміністративної відповідальності притягнуто не було.

З цих підстав відповідач пояснив, що його ніхто до екологічної інспекції не запрошував і про намір притягнути його до відповідальності на той час він не знав.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що бачив весною 2018 року пожежу на ділянці позивача, однак про причину пожежі він повідомити не може. Не бачив на місці пожежі і відповідача по справі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що під час пожежі бачив на віддалі ОСОБА_2 , який був розгублений та водою намагався загасити пожежу на ділянці позивача. Близько до нього не підходив та участі в гасінні пожежі не приймав. Не бачив щоб відповідач підпалював траву і звідки носив воду.

Відповідач з цих підстав категорично заперечив ці показання свідка, ствердивши, що останній наговорює на нього, оскільки перебуває в приятельських стосунках з представником позивача, надавши попередньо табель виходу на роботу в якому зазначено, що він 13.04.2018 року працював повний робочий день, а тому як стверджував вранці 14.04.2018 року не міг бути на місці пожежі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1-3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.ст.78,81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода- наслідком.

Позивач вказує, що шкоду заподіяно відповідачем, тому відсутність вини у заподіянні шкоди повинен доводити саме відповідач.

Дійсно, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Показання свідка ОСОБА_5 надані в ході судового розгляду та постанова про закриття кримінального провадження в якій зазначено , що в діях відповідача відсутній склад кримінального правопорушення і є підстави притягнення його до адміністративної відповідальності на переконання суду не можуть бути достатньою підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Покази свідка на які посилається позивач не підтверджують факту підпалу сухої трави саме відповідачем навіть на своїй земельній ділянці.

Постанова про закриття кримінального провадження не доводить вини відповідача у спричиненні шкоди, оскільки містить лише інформацію щодо факту належності, обсягу пошкоджень, а також ймовірної причини про підпал трави ОСОБА_2 зі слів свідка ОСОБА_5 ..

Натомість такі твердження відсутні як в Акті про пожежу так і у Звіті про причину пожежі, які містять суперечності.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_2 здійснив підпал трави і в результаті його дій позивачу була заподіяна як майнова так і моральна шкода.

За таких обставин, відсутні підстави вважати відповідача заподіювачем шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-13, 19, 78,81,141, 258-259, 265, 430 ЦПК України, ст.ст.22,1166ЦК України , суд -

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення завданої майнової та моральної шкоди - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 04.02.2020 року.

Головуючий:В. О. Лесик