ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження
справа № 2-5270/10
провадження № 22ц/818/1696/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.,
перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року в складі судді Ваб`ї А.І. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

На вказане рішення суду поштою 13 січня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку. Апелянтом зазначено, що він не був залучений до участі у справі, копію оскаржуваного рішення не отримував, а з його текстом ознайомився з сайту «судовий реєстр» 13 січня 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання до суду доказів того, що він дійсно дізнався про оскаржуване рішення саме 13 січня 2020 року та для оплати судового збору в розмірі 9060,41 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

При цьому, в ухвалі зазначено, що як вбачається з матеріалів справи рішення ухвалено 06 серпня 2010 року, тому строк на апеляційне оскарження рішення закінчився 16 серпня 2010 року.

ОСОБА_1 не є учасником справи та подав апеляційну скаргу поштою 13 січня 2020 року.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, що з текстом оскаржуваного рішення ознайомився з сайту «судовий реєстр» 13 січня 2020 року.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно дізнався про оскаржуване рішення саме 13 січня 2020 року, також відповідних доказів щодо цього апелянтом не надано і при подачі апеляційної скарги.

31 січня 2020 року на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 надав квитанцію про сплату судового збору та зазначив, що оскаржуване рішення він не отримував, оскільки його не було залучено до участі у справі, а з текстом рішення він ознайомлений з сайту «судовий реєстр» 13 січня 2020 року та на підтвердження цього надав повідомлення ОСОБА_3 від 13 січня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи рішення ухвалено 06 серпня 2010 року, тому строк на апеляційне оскарження рішення закінчився 16 серпня 2010 року.

ОСОБА_1 не є учасником справи. Апеляційну скаргу подано поштою 13 січня 2020 року.

На виконання ухвали судді 31 січня 2020 року ОСОБА_1 надав повідомлення ОСОБА_3 від 13 січня 2020 року, в якому останній повідомив ОСОБА_1 про неможливість виконання договору про спільне будівництво житлового будинку у зв`язку із рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року.

Проте, ОСОБА_1 не надав до суду відповідних доказів того, що дійсно дізнався про оскаржуване рішення з сайту «судовий реєстр» саме 13 січня 2020 року, зокрема, роздруківки з сайту із зазначенням дати та часу. Надане ним повідомлення ОСОБА_3 від 13 січня 2020 року не є належним та допустимим доказом, оскільки достеменно не підтверджує цього.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 на вказане повідомлення не посилався, як на підставу поновлення пропущеного строку, та не надав його разом із апеляційною скаргою.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року)».

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Встановлення в законі строків на апеляційне оскарження також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може порушити принцип правової визначеності. Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави: поважні причини пропуску цього строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення судом про прийняте рішення у справі. Проте, навіть у такому випадку можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що судове рішення є чинним та фактично виконано.

ОСОБА_1 не надав доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке є чинним вже 10 років.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком учасників справи, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, вважаємо за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

У разі відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ч.4 ст.357, п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року в складі судді Ваб`ї А.І. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 9060,50 грн, сплачених 31 січня 2020 року за квитанцією № 25099102 АТ «Перший Український міжнародний банк» на розрахунковий рахунок UA0020011, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал вказаної квитанції (а.с.110), долучити до матеріалів справи її копію.

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги (а.с.93-103), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В. Маміна