ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 640/8608/17

провадження № 22-ц/818/4122/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова, ухвалене 01 червня 2020 року у складі судді Зуб Г.А.

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 а на свою користь моральної шкоди в розмірі 9600 грн та судового збору у розмірі 1 600 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 порушені його права на повагу честі і гідності, поширена недостовірна інформація, відтак через приниження та образи завдані моральні страждання. А саме, в межах провадження у господарській справі за позовом ТОВ «Промоснова» до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору ОСОБА_2 діяв як представник товариства за довіреністю та разом з ОСОБА_1 був присутній в судових засіданнях. Під час розгляду справи по суті, відповідач, всупереч морально-етичним та процесуальним нормам, ображав позивача, поширював відносно нього недостовірну інформацію, повідомляв суду про ніби - то вчинені позивачем злочини, почав відверто ображати та звинувачував позивача в підробці документів. Доказом поширення інформації в судовому засіданні є технічний запис судового засідання. Крім сторін у справі в судовому засіданні також були присутні суддя, секретар та третя особа ОСОБА_3 . Внаслідок вказаних дій позивачу була завдана моральна шкода, що полягала у стражданнях та хвилюваннях позивача з приводу поширення відносно нього недостовірної інформації. Позивач розрахував розмір моральної шкоди виходячи з суми мінімальної заробітної плати за три місяці та просив стягнути на його користь 9600 грн.

У вересні 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , після уточнення якої позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду в розмірі 9600 грн., та сплачений судовий збір.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що відповідачем була поширена недостовірна інформація шляхом її оголошення в судовому засіданні господарському суду Харківської області та Харківському апеляційному господарському суду, та відповідно до наданого запису судового засідання відповідач звинувачує позивача в тому, що він ніби-то підробив документи. Щодо вчинення позивачем будь-яких злочинів відповідач також не надав жодних підтверджуючих документів. Вказані приниження та обставини призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в 9600 грн.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01 червня 2020 року, в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачами за основним та зустрічним позовами не доведено наявність підстав для задоволення позовів. Судом установлено, що між сторонами у справі існують неприязні стосунки. Висловлені сторонами критичні висловлювання та оціночні судження, що мали місце при розгляді спору в порядку господарського судочинства, яким надано оцінку при розгляді справ № 922/696/17, № 922/695/17, не є поширенням недостовірної інформації та не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Тому суд уважав, що позивач за первісним та позивач за зустрічним позовом не довели наявності підстав позовів, не просили суд визнати поширену під час судових засідань в Господарському суді Харківської області та Апеляційному господарському суді Харківської області інформацію недостовірною та такою, що порушує їх честь та гідність. Судового рішення про встановлення фактів або визнання поширеної у відношенні них інформації недостовірною та такої, що порушує їх честь та гідність, суду не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий технічний запис судового засідання Господарського суду Харківської області по справі №922/695/17 встановлює порушення права на повагу честі та гідності та підтверджує поширення недостовірної інформації. Доказів на спростування поширеної інформації відповідачем подано не було. Недостовірність інформації є доведеною та не потребує доказуванню, адже фактичними обставинами підтверджується відсутність притягнення до кримінальної відповідальності. Разом з тим, постанова Пленуму Верхового Суду України від 27 лютого 2009 року №1, на яку посилався суд першої інстанції, не вказує на необхідність доводити окремим рішенням, що поширена інформація є недостовірною, і сторони мали в судовому порядку довести ті обставини, на які вони посилаються.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Додатково вказує, що встановити експертним шляхом спосіб отримання файлів фіксації судового засідання, в якому, на думку позивача, була поширена недостовірна інформація, не представляється можливим. Всі надані суду записи є копіями. Висновок із зазначенням розміру файлу не може бути достатнім доказом по справі. Твердження як позивача, так і відповідача були предметом інших судових розглядів і не можуть бути оцінені повторно.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо відшкодування завданої позивачам моральної шкоди внаслідок поширення інформації, що є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначений перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Основного Закону України).

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі Європейського суду з прав людини "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.

Зазначений правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі № 464/4433/15-ц (провадження № 61-26281св18).

Отже, вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Тому судом першої інстанції правомірно встановлено, що надані до суду судові рішення не підлягають оцінці відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, та висловлювання, що були висловлені в судових засіданнях при розгляді спорів, повинні бути викладені у мотивувальній частині відповідних судових рішень та містити посилання на факти, що були предметом дослідження в суді й висновки щодо їх оцінки.

В обґрунтування позову про відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, ОСОБА_1 посилався на поширення ОСОБА_2 інформації про «фіктивність» та «підробку документів», що є неправдивою.

Судова колегія не може погодитися з висновком суду про те,що зазначена інформація є оціночним судженням з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять даних про наявність у позивача будь-якого процесуального статусу, передбаченого чинним законодавством України, яке б дозволяло розглядати його як сторону кримінального провадження чи іншого учасника кримінального провадження.

Верховним Судом при застосуванні правових норм при розгляді справ у подібних правовідносинах сформовано правову позицію про те, що за відсутності вироку суду стосовно позивача поширення інформації, яка містить фактичні твердження про вчинення позивачем протиправних дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України, порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача. Поширена інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами (постанова Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 761/37180/17 (провадження № 61-4265св19).

У цьому контексті потрібно враховувати позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між цими поняттями. Як зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Нова Газета і Бородянський проти Росії" від 28 березня 2013 року, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено (пункт 39).

У пункті 75 рішення у справі "Фельдек проти Словаччини" від 12.07.2001 Європейський суд з прав людини також зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В даному випадку, інформація, поширена відповідачем про позивача, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночним судженням.

Тому висновок суду першої інстанції про висловлення сторонами критичних висловлювань та оціночних суджень, що мали місце при розгляді відповідного спору в порядку господарського судочинства, є таким, що не відповідає дійсним обставинам у справі.

За умови доведеності наведеної інформації про позивача, поширена відповідачем інформація порушує принцип презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 2 Кримінального кодексу України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 11 Загальної декларації прав людини і є фактично твердженням про причетність позивача до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього і заподіюється шкода його правам та інтересам.

У якості доказу поширення недостовірної інформації про «фіктивність» та «підробку документів» ОСОБА_1 надав суду копію технічного запису судового засідання по справі №922/695/17.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року було призначено фоноскопічну та технічну експертизи вищенаведеного технічного запису (т.2 а.с.52).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису №6609 від 30.01.2020, текстове відтворення змісту розмов, які зафіксовані на фонограмах №1-3 (флеш накопичувача «Transcend» USB 2.0 4 GB №В03393 та лазерного дику CD-RW «Verbatim»), наведеного в Додатку А до даного висновку встановити чи належить голос та мовлення на фонограмах №№ 1-3 ОСОБА_2 не представилось можливим, та вказаний програмно-апаратний засіб при дослідженні фонограм №1-3 ознак монтажу, переривань не встановлено. Однак встановити експертним шляхом спосіб отримання файлів не представляється можливим, оскільки всі надані записи є копіями (т.2. а.с.84 - 98).

Відповідно до ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Такої оцінки висновки суду першої інстанції не містять.

Втім судом першої інстанції не надано належної оцінки вищезазначеному висновку експерта. Колегія суддів уважає, що висновок експерта за результатами проведення судової експертизи відео -, звукозапису № 6609 від 30.01.2020 не може бути належним доказом розповсюдження інформації, яка оспорюється позивачем, саме відповідачем.

За таких обставин судова колегія вважає, що ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження факту порушення своїх прав на повагу честі та гідності з боку відповідача та, як слідство, завдання йому моральної шкоди.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни судового рішення першої інстанції з мотивів, наведених у цій постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 червня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук