Справа № 323/2992/20
Провадження № 6/323/59/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про заміну позивача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг» про заміну позивача у цивільній справі № 2-669-2010 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року.

Заява обґрунтовується тим, що Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.08.2010 року у справі № 2-669/2010 був задоволений позов ПАТ «Банк Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року та за Договором поруки № 18-1710-078П від 11.07.2008 року в розмірі 195405,74 грн., а також про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29.11.2010 року у цій справи вказане рішення суду першої інстанції було змінено в частині формулювання щодо звернення стягнення на іпотеку. В подальшому, на підставі аукціону з продажу кредитного портфелю ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що відбувся 14.09.2020 року, між ним та заявником ТОВ «Олком Лізинг» бу укладений Договір про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 року, за умовами якого до заявника перейшли права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року, за Договором поруки № 18-1710-078П від 11.07.2008 року та за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І.

На підставі наведеного заявник просить суд замінити первісного позивача у справі № 2-669/2010 - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», на себе, як на правонаступника кредитора за вказаними договорами.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви, не з`явились, письмових заяв по суті справи або з процесуальних питань не подали, що в силу ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви по суті.

Фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі документи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють відповідні відносини, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як випливає з матеріалів справи № 2-669/2010, 11.07.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 18-1710-078И, на підставі якого банк надав їй кредит в розмірі 148495,00 гривень, зі сплатою 20 % річних та кінцевим терміном повернення до 10 липня 2028 року. За порушення термінів сплати заборгованості по кредиту та відсоткам за ним встановлена пеня у розмірі 1% (п.6.1) від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу, який повинен сплатити відповідач та передбачено дострокове стягнення кредитного боргу (п. 3.4 Договору).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 липня 2008 року (п. 5.2 договору) між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 18-1710-078П, згідно з яким у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_2 відповідає перед банком як солідарний відповідач в повному обсязі, в т.ч. по основному боргу, оплаті щомісячних процентів та підвищених процентів, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 18-1710-0781, за яким відповідач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з п.4 іпотечного договору зазначене нерухоме майно передавалось в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором, укладеного з ОСОБА_1 , за умовами п. 3 договору іпотеки з ціною предмета іпотеки двадцять одна тисяча п`ятсот сорок вісім гривень.

ОСОБА_1 обов`язки по кредитному договору належно не виконувала, тому станом на 01.03.2010 року у неї виникла заборгованість, яка складалась з: заборгованості по кредиту в розмірі 147099,34 грн., по простроченим відсоткам в розмірі 22821,35 грн., по пені за прострочені проценти в розмірі 34139,09 грн., пені за прострочений кредит в розмірі 25485,05 грн., всього в розмірі 195405,74 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.08.2010 року у справі № 2-669/2010, з урахуванням Рішення апеляційного суду Запорізької області від 29.11.2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованість Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року, у розмірі 195405,74 грн., а також звернуте стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу квартири за початковою ціною не нижчою за звичайну ринкову ціну на цей вид майна, з укладанням від імені ПАТ «Банк Фінанси та кредит» договору купівлі-продажу з правом отриманням витягу з державного реєстру прав власності.

Вказане рішення набрало законної сили 29.11.2010 року.

Автоматизована система виконавчих проваджень у загальнодоступній частині відомостей про виконавче провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містить.

Водночас в матеріалах справи № 2-669/2010 міститься заява представник ПАТ «Банк Фінанси та кредит» від 09.09.2011 року про видачу виконавчого листа на виконання вказаного рішення суду, яка була прийнята до виконання.

09.10.2020 року між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ТОВ «Олком Лізинг» був укладений Договір про відступлення прав вимоги, з пунктів 1, 2, 4 якого, а також з Додатків №№ 1 і 2 до якого випливає, що первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року й за Договором поруки № 18-1710-078П від 11.07.2008 року.

Факт оплати в рахунок відступлення права грошової вимоги обумовлених вказаним договором грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № 7 від 07.10.2020 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, 09.10.2020 року ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ТОВ «Олком Лізинг» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. (реєстр. № 1262), з пунктів 1, 2, 4 якого, а також з Додатку № 1 до якого випливає, що первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І.

Таким чином, факт переходу з 09.10.2020 року до заявника права дійсної грошової вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року, за Договором поруки № 18-1710-078П від 11.07.2008 року та за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І підтверджується належними та допустимими доказами.

За змістом правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги за правочином тягне за собою зміну кредитора у відповідному зобов`язанні.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив

Як зазначено у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеного прецедентного права Європейського суду з прав людини наведена норма гарантує кожному право подати в суд чи відповідний орган будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт 1 статті 6 передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і розумність строку провадження, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікувавши Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції. Таким чином, усі ті гарантії, які передбачені в пункті 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду. Розумність строку виконання в кожній справі оцінюється окремо, враховуючи складність справи, поведінку заявника та державних органів (Справа "Горнсбі проти Греції", рішення від 19.03.1997 року, п.40; Справа "Е.Джордж проти Португалії", рішення від 21.04. 1998 року, п.41).

Відтак, суд не вбачає перешкод для заміни позивача у справі № 2-669/2010 на стадії виконання рішення суду у цій справі, оскільки доказів припинення зобов`язань, що випливають з вказаних вище договорів, а також доказів виконання рішення суду надано не було.

Разом з тим суду не були надані й докази переходу до заявника права грошової вимоги щодо судових витрат, стягнутих судом з боржників на користь первісного кредитора, що виключає можливість видачі новому позивачу виконавчого документу про стягнення таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 11, 55, 259-261, 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про заміну позивача його правонаступником, задовольнити.

Замінити Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» - позивача у справі № 2-669/2010 за позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № 18-1710-078И від 11.07.2008 року та за Договором поруки № 18-1710-078П від 11.07.2008 року в розмірі 195405,74 грн., а також про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 11.07.2008 року № 18-1710-078І квартиру АДРЕСА_1 , на правонаступника прав вимоги за вказаними договорами - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг» (79018, м. Львів, площа Липнева, буд. 9, ).

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв