Справа № 505/1889/19
Провадження № 2/505/739/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16.01.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Павловської Г.В.

при секретарі - Шевчук С.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась 07.06.2019 року в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 та просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить 55/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕ №644004 від 19.01.2002 року.

Крім неї у належному їй будинку зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач є її онуком, у вищевказаному будинку не проживає з 2012 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не користується, але добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, чим створює перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження майном а саме: у реалізації права отримання субсидії для відшкодування витрат по оплаті наданих житлово-комунальних послуг.

Ухвалою суду від 08.11.2019 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.01.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Судова повістка була надіслана за адресою реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , але конверт повернувся на адресу суду зі штемпелем Укрпошти та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.

Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин тому, за відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і за таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо ухвалення заочного рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 55/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕ №644004 від 19.01.2002 року..

Згідно довідки від 29.03.2019 року, виданої головою квартального комітету м.Подільска Одеської області, онук позивачки ОСОБА_2 , 1990 року народження зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але з 2012 року за вказаною адресою не проживає.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у будинку без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі.

Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, то він втратив право користування цим житлом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

У зв`язку з там, що ухвалою суду від 08.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, , суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції з дня складання повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Су д д я - Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 16.01.2020 року.