Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Припростої-Черняк О.О., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Ставрулової М.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Привілля Бахмутського району Донецької області. Його мати - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_3 також помер. Він навчався у с. Червоний Пахар (Воздвиженка) Бахмутського району Донецької області з 1971 року по 1979 рік. Після школи він навчався у професійно-технічному училищі у смт. Миронівське Донецької області з 1979 року по 1982 рік за спеціальністю «Столяр-паркетник 3 розряду». У 1980 році він отримав паспорт зразку СРСР. Після навчання він був офіційно працевлаштований трактористом з 1982 року до 1996 року в колгоспі «Україна» у с. Красний ОСОБА_4 (Воздвиженка). Проте, трудову книжку ним було втрачено. Місце його реєстрації на території України з 22 грудня 1986 року по теперішній час зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично все життя він проживає за вказаною адресою. 18 вересня 2019 року він звернувся із заявою про встановлення особи та видачу паспорта громадянина України до Бахмутського міського відділу ДМС в Донецькій області, однак, йому було повідомлено про необхідність надати рішення суду про встановлення факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Від встановлення даного факту залежить можливість реалізувати передбачене законом право звернутись до Державної міграційної служби із заявою про встановлення належності заявника до громадянства України відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», а згодом отримати паспорт громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області Ставрулова М.Е. у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили той факт, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 та працював у колгоспі трактористом, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Привілля Бахмутського району Донецької області, що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19 липня 2019 року (а.с. 6).

Як видно з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 02-19/749 від 12 серпня 2019 року, виданої секретарем Луганської селищної ради, та копії інвентарної книги № 3, розпочатої у 1984 році, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22 грудня 1986 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-9, 12).

Листом Бахмутського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 24 вересня 2019 року у відповідь на заяву ОСОБА_1 щодо документування паспортом громадянина України йому було рекомендовано звернутися до суду для отримання рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року та за станом на 13 листопада 1991 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привілля Бахмутського району Донецької області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик