Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-3728/09

провадження № 61-18037 ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мирось Сергій Васильович, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова у складі судді Якуші Н. В. від 28 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бурлака І. В., Яцини В. Б., від 03 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», державне підприємство «СЕТАМ», про визнання неправомірними дії приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що вона 04 квітня 2020 року випадково дізналась на онлайн-платформі ДП «СЕТАМ» про призначення на 22 квітня 2020 року проведення повторних електронних торгів з продажу належного їй на праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 412851 ), та те, що на виконанні у приватного виконавця Кудряшова Д. В. перебуває виконавче провадження № 60896392 за виконавчим листом № 2-3728/09/07 про стягнення з неї на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 447 428,10 грн.

Заявник просила визнати неправомірними дії приватного виконавця в передачі на реалізацію з прилюдних торгів житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності, зобов`язати приватного виконавця зупинити реалізацію з прилюдних торгів вказаного житлового будинку до моменту усунення порушень її прав та свобод, оскільки державний виконавець у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив її про відкриття виконавчого провадження та проведення прилюдних торгів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що приватний виконавець свідомо вчиняв дії, направлені на унеможливлення реалізації прав ОСОБА_1 , так, як боржника у виконавчому провадженні за адресою реєстрації її місця проживання, АДРЕСА_1 , їй не направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, а кореспонденцію направлену виконавцем за вказаною у виконавчому листі адресою вона не отримувала.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 повідомлена про наявність відкритого виконавчого провадження, в якому вона є боржником, про що свідчить наступне. Копія постанови приватного виконавця від 16 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження 18 грудня 2019 року направлялася боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_2 .

Шляхом здійснення запиту до департаменту реєстрації Харківської міської ради від 16 грудня 2019 року приватний виконавець отримав інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 18 грудня 2019 року про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою перевірки вказаної інформації та проведення виконавчих дій, 25 січня 2020 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 за цією адресою не мешкає. За цією адресою знаходиться будинок для догляду за особами похилого віку, який орендує ОСОБА_2 . Про зазначене складено акт приватного виконавця.

Встановивши, що приватний виконавець дотримуючись вимог Закону України «Про виконавче провадження» повідомив заявника про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі та здійснив дії щодо повідомлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про правомірність дій приватного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення боржника приватним виконавцем про відкриття виконавчого провадження є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування частини першої статті 28Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мирось Сергій Васильович, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», державне підприємство «СЕТАМ», про визнання неправомірними дії приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара