Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2253/19
Провадження №2-р/711/5/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2019р. розірвано шлюб, укладений 20.09.2003р. (актовий запис №1577) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Крім того, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову у розмірі 768грн. 40коп. (квитанція від 14.03.2019р.) компенсовані ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ. Вказане судове рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. Зазначено, що у зв`язку із письмовою відмовою Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області у поверненні судового збору є потреба у роз`ясненні судового рішення, оскільки його важко виконати.

В судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Заявником подано заяву про розгляд справи за її відсутності, повністю підтримує заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не вправі давати відповідь на нові та не вирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення ухваленого рішення, які не чітко та не ясно сформульовані.

Таким чином, роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

У відповідності до чинного законодавства, якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні судового рішення.

Надаючи оцінку доводам заявниці (позивачки по справі) щодо потреби у роз`ясненні рішення суду суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, рішенням суду від 05.08.2019р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Вирішуючи питання про порядок розподілу судових витрат суд виходив з того, що сплачений позивачкою судовий збір в сумі 768,40грн. має бути відшкодований за рахунок держави, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, та, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. При цьому, в резолютивній частині рішення судом зазначено, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову в розмірі 768,40грн. слід компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

10.10.2019р. позивачка звернулась до Управління ДКСУ у м. Черкасах Черкаської області із заявою про повернення їй суми сплаченого судового збору, але листом від 17.10.2019р. №07-11-10/1069 за підписом начальника Управління ДКСУ у м. Черкасах Черкаської області Буслової О. позивачці фактично відмовлено у здійсненні компенсації таких сум з підстав того, що діючим законодавством не передбачено порядку, встановленого КМУ, згідно із яким органи Казначейства можуть компенсувати судові витрати за рахунок держави. Законодавством України передбачено такі порядки: Порядок повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом МФУ від 03.09.2013р. №787 та Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 03.08.2011р. №845. Також, за цим листом ОСОБА_1 повернуті документи, з якими вона звернулася до управління про повернення їй судового збору у розмірі 768грн. 40коп., відповідно до вказаного судового рішення від 05.08.2019р. Зокрема, зазначено, що судове рішення містить термін: «компенсувати…» замість: «стягнути…», як вимагає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 03.08.2011р. №845, а також відсутній виконавчий лист, як виконавчий документ, у якому слід зазначити строк пред`явлення рішення до виконання.

Разом з тим, на теперішній час КМУ не встановлено спеціального порядку щодо компенсації судових витрат за рахунок коштів державного бюджету, що створює перешкоди для реалізації виконання рішення суду.

Таким чином, внаслідок того, що в резолютивній частині рішення судом не визначено способу відшкодування позивачці сум судового збору, то на теперішній час існує невизначеність щодо змісту рішення суду в частині порядку та способу відшкодування їй суми сплаченого судового збору, внаслідок чого, відповідно до ч.1 ст.271 ЦПК таке рішення суду підлягає роз`ясненню.

Враховуючи обставини справи та зміст рішення суду в частині відшкодування позивачці сплаченої нею суми судового збору слід звернути увагу на наступне.

До основних засад цивільного судочинства відносяться, зокрема, принцип верховенства права та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.п.1, 12 ч.3 ст.2 ЦПК).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що платниками судового збору є, зокрема, громадяни України, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, за змістом ст.141 ЦПК та положень ЗУ «Про судовий збір», у випадку задоволення позовних вимог обов`язок зі сплати судового збору покладається на відповідача, але авансується за рахунок позивача.

З огляду на зазначене, по обставинах даної справи обов`язок зі сплати судового збору стосується саме відповідача ОСОБА_2 . Проте, відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, а відтак, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, а отже, має право не сплачувати судовий збір.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз.2 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Таким чином, обов`язок відповідача ОСОБА_2 з відшкодування позивачці витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК та п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» переходить до держави і має бути здійснений у встановленому законом порядку.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, що компенсація учаснику справи понесених ним судових витрат за рахунок держави здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід звернути увагу, що така норма має загальний характер і стосується компенсації всіх видів судових витрат, передбачених ст.133 ЦПК. Натомість, судовий збір є окремим видом судових витрат і порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК).

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовані питання повернення судового збору. За змістом даної статті закону передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (тотожне за змістом правило передбачено і ч.1 ст.142 ЦПК).

В контексті обставин даної справи слід звернути увагу, що рішення суду про задоволення позовних вимог приймалось у підготовчому судовому засіданні, враховуючи визнання відповідачем позову та прийняття такого визнання позову судом (ст.ст. 206, 200 ЦПК України). За наслідками розгляду справи обов`язок зі сплати судового збору покладається на відповідача, який на підставі закону звільнений від його сплати, тобто не зобов`язаний здійснювати до державного бюджету такого платежу, хоча відповідна сума судового збору сплачена в бюджет позивачкою, тобто має місце переплата судового збору. Тож, з огляду на положення ч.6 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК та п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідна переплата має бути повернута позивачці за рахунок коштів державного бюджету.

Процедурні аспекти порядку повернення суми сплаченого судового збору врегульовані наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів».

Таким чином, в контексті обставин даної цивільної справи компенсація позивачці суми сплаченого нею судового збору має бути здійснена, шляхом повернення їй таких коштів в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 141, 142, 259, 268, 271 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду задовольнити.

Роз`яснити, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2019р. по цивільній справі №711/2253/2019 в частині компенсації ОСОБА_1 за рахунок держави суми сплаченого нею судового збору в розмірі 768,40грн. слід розуміти таким чином, що судом прийнято рішення повернути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп., сплаченого за квитанцією (дублікат чека від 14.03.2019р.) №0.0..1 від 13 березня 2019р. через інтернетбанк «ПРИВАТ 24».

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 15.04.2020 року.

Суддя: С. М. Позарецька