ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/478/20 Справа № 188/852/17 Суддя у 1-й інстанції - БУРДА П.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року у справі за позовом Приватного підприємства "Онікс" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Онікс" про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ПП "Онікс"звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майна № 25/04-2016 за 159000 грн., а саме: ангару оцинкованого площею 360 кв. м та розчиннобетонного вузла ВА 502, що знаходиться на території шахтоуправління «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2, у Петропавлівському районі. Відповідно п. 2.1. договору відповідач зобов`язаний був перерахувати грошові кошти на рахунок позивача протягом 30 календарних днів після підписання акту прийому-передачі майна. 29.04.2016 року після обстеження майна та за згодою сторін було підписано акт прийому-передачі вказаного майна відповідно договору, але кошти на рахунок підприємства до теперішнього часу не перераховані.

Посилаючись на ст.ст. 509,526,530,610,612,625,626,629,655,662,663 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором купівлі-продажу в розмірі 159000 грн. та понесені ним судові витрати.

24.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача про визнання права власності, посилаючись на те, що 25.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майна № 25/04-2016 за 159 000 грн., а саме: ангару оцинкованого площею 360 кв. м та розчиннобетонного вузла ВА 502, що знаходиться на території шахтоуправління «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2, у Петропавлівському районі. 29.04.2016 року після обстеження майна за згодою сторін було підписано акт прийому-передачі вказаного майна відповідно до договору, але після підписання акту прийому передачі представники позивача так і не передали йому ключі від ангару та не допускають його всередину приміщення, не дають змоги проводити ніяких ремонтних робіт, чим чинять йому перешкоди у користуванні своїм майном.Відповідно до умов вказаного договору, зазначених у п. 4.1., право власності у покупця на майно, яке є предметом договору, виникає після державної реєстрації. Відповідач зазначає, що позивач до цього часу так і не повідомив його про дату державної реєстрації договору купівлі-продажу, що свідчить про його ухилення від виконання умов договору. На підставі чого відповідач і не перераховує позивачеві кошти за спірне майно.

Посилаючись на ст.ст. 11,328,392 ЦК України, відповідач у зустрічному позові просив визнати за ним право власності на ангар оцинкований площею 360 кв. м та розчиннобетонний вузол ВА 502, що знаходиться на території Петропавлівського району ШУ «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017року у задоволенні позову ПП "Онікс" відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу майна № 25/04-2016 у вигляді ангару оцинкованого площею 360 кв. м та розчиннобетонного вузла ВА 502 загальною вартістю 159000 гривень 00 копійок, що знаходиться на території шахтоуправління «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2, у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, укладений 25.04.2016 року між ПП «Онікс» та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на ангар оцинкований площею 360 кв.м. та розчиннобетонний вузол ВА 502, загальною вартістю 159000 гривень, які знаходяться на території шахтоуправління «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2 у Петропавлівському районі Дніпропетровської області. Вирішено питання щодо судових витрат.

З вказаним рішенням суду в частині задоволення зустрічного позову ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та постановити нове, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ПП "Онікс" відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення, а рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року в оскаржуваній частині - без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25.04.2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майна № 25/04-2016, а саме: ангару оцинкованого площею 360 кв. м та розчиннобетонного вузла ВА 502 загальною вартістю 159000 грн., що знаходиться на території шахтоуправління «Першотравневе» шахта «Степова», блок № 2 на території Петропавлівськиого району Дніпропетровської області.

Відповідно п. 2.1. договору відповідач зобов`язаний був перерахувати грошові кошти на рахунок позивачу протягом 30 календарних днів після підписання акту прийому-передачі майна.

Суд встановив, що 29.04.2016 року після обстеження майна та за згодою сторін було підписано акт прийому-передачі вказаного майна відповідно до договору, але кошти на рахунок підприємства до теперішнього часу не перераховані, оскільки позивач після підписання акту прийому-передачі майна фактично не передав йому це майно: не надав ключі, не допускає володіти та користуватися цим майном.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власник майна передав майно відповідачу у володіння.

Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення коштів з відповідача пред`явлений передчасно, оскільки відповідач ще не набув права власності і не отримав у володіння спірне майно, тому право на позов про стягнення боргу у позивача виникне через 30 днів після фактичного передання ним майна відповідачу, отже суд дійшов висновку, що у позовних вимогах за первісним позовом слід відмовити та задовольнити зустрічний позов.

Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення зустрічного позову, оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про визнання дійсним договір купівлі-продажу майна № 25/04-2016 у вигляді ангару оцинкованого площею 360 кв. м та розчиннобетонного вузла ВА 502 загальною вартістю 159000 гривень 00 копійок, що знаходиться на території шахтоуправління «Першотравневе», шахта «Степова», блок № 2, у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, укладений 25.04.2016 року між ПП «Онікс» та ОСОБА_1 , та визнання за ОСОБА_1 право власності на вказане майно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до бухгалтерського обліку матеріальних активів підприємства таке майно як ангар оцинкований та розчиннобетонний вузол є власністю ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та знаходиться на балансі підприємства, що підтверджується довідкою заявника за вих № 548 від 14.05.2019 р. (а.с. 45).

Крім того, інвентаризаційні описи необоротних активів ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за останні три роки, а саме - 2016, 2017, 2018 р.р., містять, що вищевказане майно належить апелянту (а.с.а.с. 106-121).

Також, колегія суддів звертає увагу на те що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не посилається на докази права власності ПП "Онікс" на вказане вище майно, не з`ясував чи є таке майно нерухомістю, чи повинен такий договір, укладений між ПП "Онікс" та ОСОБА_1 , бути нотаріально посвідченим відповідно до положень ст. 657 ЦК Укрїни, у зв`язку з чим суд першої інстанції ухвалив рішення без належних доказів, що майно передане за укладеним договором купівлі-продажу є власністю ПП "Онікс", який має право вчиняти правочини з майном, яке було предметом спору у справі.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про ухвалення судом першої інстанції помилкового рішення в частині задоволення зустрічного позову, оскільки визнано право власності за ОСОБА_1 на майно, яке на час ухвалення рішення і по теперішній час є у користуванні, розпорядженні, володінні ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", який по справі № 188/852/17 не був залучений як особа, на території якої знаходиться майно, яке було предметом розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПП "Онікс" про визнання права власності.

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" судовий збір в розмірі 2400 грн. 00 коп.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"- задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року в оскаржуваній частині - скасувати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Онікс" про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" судовий збір в розмірі 2400 грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова